707/792/26 
2/707/905/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
15 травня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі :
головуючого судді      Тептюка Є.П. 
за участю секретаря     Заруби Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу без повідомлення сторін за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача:
ОСОБА_1 звернулась до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу тастягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 лютого 2024 року між сторонами було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 . 
Після народження дитини сімейні відносини між ними поступово погіршилися. Різні погляди на роль батьківства, відповідальність за дитину, матеріальне забезпечення родини та взаємної підтримку призвели до повного припинення подружніх відносин.
Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Фактично сім`я як соціальний та правовий інститут припинила своє існування. Спроби налагодити відносини не дали результату, а отже примирення є неможливим. На думку позивачки, надання строку для примирення не матиме реального змісту та лише затягне процес, формальне збереження шлюбу не відповідає ні інтересам позивачки, ні інтересам дитини. А тому просила розірвати шлюб між ними.
З моменту народження сина всі основні обов`язки щодо його виховання, розвитку та матеріального забезпечення виконує позивачка. Відповідач матеріальну допомогу надає не регулярно, у довільному розмірі. 
Позивачка здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець. Позивач наголошує, щотака діяльність є вимушеною і зумовлена необхідністю самостійно забезпечувати потреби дитини через відсутність належної фінансової участі батька. Дохід є нестабільним, залежить від замовлень та економічної ситуації, особливо в умовах воєнного стану. Іноді, з метою виконання роботи та отримання коштів, вона змушена залишати дитину під наглядом своєї матері, це вимушений крок, продиктований необхідністю забезпечити сина найнеобхіднішим. Позивачка поєднує повний догляд за малолітньою дитиною з необхідністю заробляти кошти, що є суттєвим фізичним та моральним навантаженням.
Отже, остання просила стягнути аліменти на користь дитини та враховуючи стабільний дохід військовослужбовця, аліменти є справедливими та відповідають інтересам дитини.
Оскільки, позивачка фактично здійснює постійний догляд за малолітнім сином, що обмежує можливість стабільного доходу, наявність статусу ФОП не скасовує її права на підтримку з боку чоловіка, тому просила стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно.
15 травня 2026 року на адресу суду надійшло клопотання від позивачки про долучення доказів, які підтверджують фактичне припинення сімейних відносин та агресивну поведінку відповідача. Позивачка звертає увагу суду, що після фактичного припинення сімейних відносин поведінка відповідача набула характеру системного психологічного тиску, агресивної поведінки, погроз, залякування та дій, які об`єктивно створюють для неї стан небезпеки, страху та постійної напруги. Просила врахувати зазначені докази при вирішенні питання про розірвання шлюбу та не надавати строк на примирення.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, було було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено право надання строку на примирення.
Відповідача було неодноразово повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації. Рекомендоване повідомлення повернулось із зазначенням: «вручено особисто». Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відзиву від відповідача не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:
02 березня 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.
11 березня 2026 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
23 березня 2026 року від позивачки надійшла заява про усунення недоліків.
25 березня 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області відмовлено позивачу в клопотанні про забезпечення позову.
25 березня 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області було прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
15 травня 2026 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про долучення доказів по справі.
15 травня 2026 року винесено окрему ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області про виявлення вчинення домашнього насильства та інших протиправних дій.
Встановлені судом обставини:
Судом встановлено, що 23 лютого 2024 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб виданого 23.02.2024 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 262. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 .
Згідно довідки № 78 від 13.03.2026 року виданою Степанківською сільською радою Черкаського району, про те, що ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, встановлено факт проживання матері із сином.
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює вид економічної діяльності, а саме надання послуг перукарням та салонам краси, що підтверджується Витягом № 706 з реєстру платників єдиного податку від 08.02.2024 року та випискою із ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
До матеріалів справи позивач долучає копії квитанцій із магазинів та аптек, згідно яких вбачається купівля товарів для дитячого забезпечення.
15.05.2026 року від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема відеозапису, аудіо-матеріали та фотокопій.
Зокрема із досліджених судом доказів вбачається, що відповідач переліз через балкон та мав намір проникнути в житло відповідачки, вибиваючи ногами двері. Після чого позивачка викликала поліцію, після прибуття працівників поліції, відповідач продовжував себе поводити зухвало та конфліктно, у зв`язку із чим працівники поліції забрали відповідача.
Також з наданих доказів вбачається, що у позивачки був пошкоджений автомобіль, зокрема пробиті колеса, на підтвердження цього надані фотокопії. Також надано аудіозапис позивачки із відповідачем, де відбулась між ними телефонна розмова щодо пошкодженого майна, з якого випливає можлива причетність відповідача до вищевказаної ситуації. 
Дійсно із наданих доказів випливає те, що між ними припинені сімейні відносини, відповідач поводить себе агресивно по відношенню до позивачки.
Норми права, що підлягають застосуванню:
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:
Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності та повноті приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне.
Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання шлюбу і необхідність їх задоволення судом.
Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає та перебуває на утриманні матері. Позивачка здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець, така діяльність є вимушеною і зумовлена необхідністю самостійно забезпечувати потреби дитини через відсутність належної фінансової участі батька. Тому позивачка просила стягнути аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини.
Відповідачем не надано доказів, які спростовують факт проживання дитини з матір`ю та те, що дитина перебуває на її утриманні, відзив не надійшов, будь-яких заперечень не надходило, хоча відповідач був належно повідомлений про розгляд справи.
Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину, та те, що дитина потребує матеріальної допомоги і з боку батька, який повинен створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою, суд вважає вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів обґрунтованими.
Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, у зв`язку з чим вимога позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання, до досягнення дитиною 3-х річного віку є законною, також є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Судові витрати:
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач, при зверненні з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 1 331,20 грн. Відповідачем не надано доказів, які б були підставою для звільнення його від сплати судового збору.
Також позивачем було сплачено судовий збір за вимогу розірвати шлюб, проте враховуючи задоволення позовних вимог та відсутність вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача судового збору, суд вважає за можливе залишити сплачений позивачем судовий збір в сумі 1331,20 грн за останньою.
Керуючись ст.ст.180-183 СК України та ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 лютого 2024 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 262 – розірвати.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду 27.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 27.02.2026 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , трирічного віку – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у справі, що складаються із судового збору у сумі 1 331,20 грн. 
Рішення щодо стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць. 
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя:  Є.  П.  Тептюк