621/4025/25
2/621/743/26
РІШЕННЯ
іменем України

19 червня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Лацько А. В.,

позивач - Комунальне підприємство "Комунальник",
представники позивача - Назаренко Р. В., Новікова Н. В., Пілат О. В., 
відповідач 1 - ОСОБА_1 ,
представник відповідача 1 - Зольнікова В. О.,
відповідач 2 - ОСОБА_2 ,
представник відповідача 2 - Зольнікова В. О.,

розглянувши за відсутності учасників справи в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Комунального підприємства "Комунальник" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
у с т а н о в и в:
09.12.2025 від КП "Комунальник" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги що надані за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.12.2025 в загальному розмірі 89 761 грн 13 коп., яка складається з заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком - 55 432 грн 68 коп., інфляційні нарахування - 20 816 грн 52 коп., нарахування 3 відсотків річних - 6 092 грн 16 коп.; заборгованості за послугу з управління побутовими відходами - 6 341 грн 76 коп., інфляційні нарахування - 788 грн 82 коп., нарахування 3 відсотків річних - 289 грн 19 коп.
На обґрунтування позовної заяви представник позивача Назаренко Р. В. зазначив, що Комунальне підприємство "Комунальник" є надавачем послуг з управління багатоквартирного багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами та отримують вказані послуги щодо квартири АДРЕСА_3 у вказаному будинку.
Рішенням X сесії VII скликання від 26.05.2016 КП "Комунальник" було визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів (збирання, перевезення та захоронення), тому КП "Комунальник" почало нараховувати плату за вказану послугу. В подальшому, відбулися зміни у законодавстві, а саме з набранням чинності Закону України "Про управління відходами", та з 24.12.2024 рішенням № 3106 Слобожанської селищної ради КП "Комунальник" визначено суб`єктом господарювання на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території Слобожанської селищної (нині міської) ради Чугуївського району Харківської області.
Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки КП "Комунальник" надає житлово-комунальні послуги.
Позивач вжив заходів для добровільного врегулювання спору до звернення до суду. 18.11.2015 відповідач ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про врегулювання спору, що свідчить по визнання боргу.
01.09.2021, 07.05.2025 відповідачам направлені повідомлення про наявну заборгованість та претензію щодо погашення заборгованості.
Відповідачі проігнорували претензію позивача.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються житлово-комунальними послугами, які надає КП "Комунальник" тому підприємство вимагає виконання обов`язку оплати послуг в повному обсязі з них.
Заборгованість перед КП "Комунальник" станом на 01.12.2025 становить 89 761 грн 13 коп., яка складається з заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком - 55 432 грн 68 коп., інфляційні нарахування - 20 816 грн 52 коп., нарахування 3 відсотків річних - 6 092 грн 16 коп.; заборгованості за послугу з управління побутовими відходами - 6 341 грн 76 коп., інфляційні нарахування - 788 грн 82 коп., нарахування 3 відсотків річних - 289 грн 19 коп.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.12.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.01.2026.
27.01.2026 у зв`язку з неявкою відповідачів, судовий розгляд відкладено на 11.03.2026.
11.03.2026 у зв`язку з перебуванням суддів Овдієнка В. В. у відпустці судовий розгляд не проведений. Судове засідання призначене на 25.03.2026.
11.03.2026 представник відповідачів Зольнікова В. О. надіслала заяву, в якій просила надати доступ до справи, та проводити розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
25.03.2026 за клопотанням представника відповідачів Зольнікової В. О. судовий розгляд відкладено до 08.05.2026.
08.05.2026 представник відповідачів ОСОБА_3 надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування відзиву зазначила, що відповідачі не погоджуються з позовними вимогами, вважають, що стягнення заборгованості є незаконним, оскільки комунальні послуги фактично не надавались позивачем, а за одноразові не систематичні вивезення сміття вони сплачували готівкою директору підприємства, у справі відсутній розрахунок суми заборгованості з вказанням періоду її виникнення, а також розрахунок інфляційних витрат, нарахування здійснені з перевищенням строків позовної давності, не враховано, що в період в провадження в Україні військово стану відповідальність за ст. 625 ЦК України не застосовується.
Крім того, до позову не надано відповідного договору з відповідачами про надання послуг, не надано доказів на підтвердження направлення та отримання відповідачами рахунків на оплату наданих послуг, не надано актів про виконання робіт/надання послуг, договору про реструктуризацію заборгованості відповідачам.
Відповідачі та інші мешканці будинку неодноразово скаржилися до керівництва позивача про ненадання або неналежне надання послуг, однак їхні скарги залишилися без розгляду та поза увагою позивача. При цьому, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, що утворилась після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, де знаходиться житлове або нежитлове приміщення, будинок, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Пунктом 2 зазначеної вище постанови визначено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Стягнення забороняється на території, де ведуться бойові дії або яка перебуває поза контролем Уряду України, відповідно до Переліку Мінреінтеграції, який регулярно оновлюється. 
Так, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”, Кабінет Міністрів України постановив: 1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".
Вважала, що нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за період після 24 лютого 2022 року не відповідає вимогам вищевикладених нормативно-правових актів.
Також вважала, що нарахування заборгованості в період більше ніж 10 років є неправильним і здійснено з порушенням строків позовної давності, встановлених с. 257 ЦК України. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2" на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалась до 30 червня 2023 року. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення позивача до суду з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався, діяв на момент звернення до суду із даним позовом та діє на даний час. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом і воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України), загальний трирічний строк позовної давності продовжено. Однак, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч. 1 ст. 58) Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.
Заборгованість у відповідачів виникла з 2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом в грудні 2025 року. З урахуванням правил ст. 261 ЦК України початком перебігу позовної давності для позивача є відповідно грудень 2022 року. Отже станом на момент звернення до суду позивач повинен був обрахувати заборгованість за останні три роки. Отже на момент розгляду даної справи, задоволенню можуть підлягати позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості, яка виникла після грудня 2022 року. 
08.05.2026 за клопотанням представника позивача Пілат О. В. судовий розгляд відкладено на 19.06.2026.
18.05.2026 представник позивача Назаренко Р. В. надіслав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги. У відповіді зазначив, що заперечення щодо ненадання послуг мають характер загальних припущень. Стороною відповідачів не надано жодного акта-претензії, звернення чи скарги за весь період заборгованості щодо ненадання, неналежного надання або надання не в повному обсязі житлово-комунальних послуг. Факт володіння майном на підставі договору міни, який знаходиться у матеріалах справи, робить відповідачів повноправними власниками, на яких закон покладає обов`язок з утримання цього майна. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи, що карантинні заходи та воєнний стан діяли безперервно, строки звернення до суду щодо стягнення заборгованості не є пропущеними, оскільки їх перебіг продовжений на підставі прямої норми закону. Таким чином, позивач звернувся до суду в межах строків, установлених чинним законодавством України.
18.06.2026 відповідач 2 ОСОБА_2 надіслала письмові пояснення, в яких заперечувала факт визнання боргу, оскількі у 2015 зверталась до позивача з питання оформлення реєстрації її дочки, де їй повідомлено про борг і можливість укладення договору реструктуризації заборгованості. Однак, їй ніякої відповіді не надано і договору не укладено. Також вказала, що мешканці її будинку на протязі 20 років звертались до позивача щодо непрацюючої каналізації.
19.06.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Новікова Н. В. надіслала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Представник відповідачів ОСОБА_3 надіслала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності та за відсутності відповідачів, у задоволенні позову відмовити.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Так, згідно довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/2263 від 10.12.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 35).
Так, згідно довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/2262 від 10.12.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 36).
З копії особового рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що за квартиронаймачем ОСОБА_4 рахується житлове приміщення, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Склад родини 3 особи. (а. с. 10).
Разом з тим, на підставі договору міни, посвідченого 04.04.2001 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_6 (а. с. 30).
Даними Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що видами економічної діяльності позивача КП "Комунальник" є: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів (а. с. 7).
Даними заяви відповідача ОСОБА_2 від 18.11.2015 підтверджується, що остання зверталась до КП "Комунальник" з вимогою укласти договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових території на суму 11 285 грн 69 коп. У заяві зазначила адресу щодо якої вимагається заборгованість у справі (а. с. 25).
Даними довідок КП "Комунальник" № 53 від 30.07.2016, № 62 від 31.07.2017, № 25 від 15.01.2018, № 69 від 31.05.2019, № 56 від 21.12.2020, № 1 від 02.01.2021, № 40 від 22.04.2022, № 10 від 06.05.2023, № 35 від 16.12.2024, № 11 від 06.01.2025, підтверджується, що підприємство здійснювало у вказані дні вивіз побутових відходів (а. с. 100-102).
Крім того, позивачем КП "Комунальник" надано до суду перелік виконаних робіт та наданих послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_7 , у період з 2015 року по 2025 рік (а. с. 102 зворот-104).
З наданих позивачем розрахунку платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , вбачається, що наявна заборгованість у розмірі 89 761 грн 13 коп., яка складається з наступного: заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком - 55 432 грн 68 коп. (період з 01.2012 по 11.2025), інфляційні нарахування - 20 816 грн 52 коп. (період з 01.2012 по 02.2022), нарахування 3 відсотків річних - 6 092 грн 16 коп. (період з 01.2012 по 02.2022); заборгованості за послугу з управління побутовими відходами - 6 341 грн 76 коп. (період з 05.2016 по 11.2025), інфляційні нарахування - 788 грн 82 коп. (період з 05.2016 по 02.2022), нарахування 3 відсотків річних - 289 грн 19 коп. (період з 05.2016 по 02.2022) (а. с. 11-24).
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 7 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.
За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідачів невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг.
Представником відповідачів не подано доказів на спростування доводів позивача про надані житлово-комунальні послуги, не спростовано ті обставини, що відповідачі проживають в АДРЕСА_5 , де їм надавалися позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком та управління побутовими відходами.
Представником відповідачів не наведено власного розрахунку заборгованості, а також і не надано доказів на підтвердження доводів щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг.
Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, відповідачі зобов`язані нести витрати за утримання власного житла.
Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2" на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався.
З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2020 року. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції, яка діяла до 04.09.2025), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року у зв`язку з російською військовою агресією проти України.
Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.
Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025.
Враховуючи, що КП "Комунальник" звернулось з вказаним позовом 09.12.2025, тобто після відновлення перебігу позовної давності, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг, обов`язок сплати якої настав за період починаючи з 01 липня 2017 року.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідачів невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг.
Водночас, оскільки представником відповідачів зазначено вимогу про застосування позовної давності, належить застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог, які стосуються заборгованості, нарахованої за період до 01.07.2017, та частково задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.07.2017 по 30.11.2025, станом на 01.12.2025, у розмірі 67 126 грн 43 коп., яка складається з наступного: заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком - 44 388 грн 22 коп. (період з 01.07.2017 по 30.11.2025), інфляційні нарахування - 11 243 грн 91 коп. (період з 01.07.2017 по 23.02.2022), нарахування 3 відсотків річних - 4 706 грн 37 коп. (період з 01.07.2017 по 23.02.2022); заборгованості за послугу з управління побутовими відходами - 5 778 грн 33 коп. (період з 01.07.2017 по 30.11.2025), інфляційні нарахування - 731 грн 50 коп. (період з 01.07.2017 по 23.02.2022), нарахування 3 відсотків річних - 278 грн 10 коп. (період з 01.07.2017 по 23.02.2022) (а. с. 11-24).
Доказів, які б спростовували зазначену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачами не надані.
Доводи представника відповідачів щодо безпідставності нарахування інфляційних втрат та 3% річних під час воєнного стану відхиляються судом, оскільки відомості розрахунку вказують на те, що вказані суми були нараховані до лютого 2022 року.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути в рівних частках на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 6).
Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 211, 223, частиною 2 статті 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Комунальник" 67 126 грн (шістдесят сім тисяч сто двадцять шість) грн 43 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надані за період з 01.07.2017 по 30.11.2025, станом на 01.12.2025, які зарахувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ "Креді Агріколь Банк" м. Київ, МФО 300614, Код ЄДРПОУ: 32572536.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Комунальник" в рівних частках по 1 132 (одній тисячі сто тридцять дві) грн 16 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, які зарахувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ "Креді Агріколь Банк" м. Київ, МФО 300614, Код ЄДРПОУ: 32572536.
У задоволенні решти позову - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - Комунальне підприємство "Комунальник", місцезнаходження: вул. Дружби, буд. 7, м. Слобожанське, Чугуївський район, Харківська область, 63460, код ЄДРПОУ: 32572536.
Відповідач 1 - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .
Відповідач 2 - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .
Повне рішення складене 19.06.2026.

Головуючий:   В. В. Овдієнко