Справа № 591/7937/25
Провадження № 2/591/3833/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року         

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/7937/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що 11.07.2021 відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір, за яким отримав кредит в сумі 20 000 грн. Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахувавши на картку відповідача кошти. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено до позивача в сумі 89500грн., з яких 20 000 грн. – тіло, 67500грн. – відсотки, 2000 грн. - комісія. 
Просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі.
У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача із позовом не погодився, зазначивши, що відповідачка не укладала договір, а позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору, надання кредитних коштів та що у відповідача мається перед позивачем невиконане грошове зобов`язання. Позивач пропустив трирічний строк позовної давності: право у позивача на звернення до суду з позовом виникло 27.10.2021 – з моменту відступлення права вимоги, але протягом трьох років воно не було реалізоване. Стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що заявлені витрати не підтверджені доказами. 
У судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали клопотання про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, що 11.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №4991654. Згідно з пунктами 1.1-1.7 цього Договору сума кредиту складає 20 000 грн., строк кредиту – 30 днів. 
Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту 2000 грн., нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. 
Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом 7500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована.
Відповідно до п.1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів , визначені п.2.2., 2.3 цього договору.
Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих прологнацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 договору. 
Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом. 
Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору (п 2.3.1.1).
Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб визначений цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо в позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору (п 2.3.1.2).
Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну кредитування, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
Згідно з п. 3.2.6 кредитного договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Додатком до договору є графік розрахунків та паспорт споживчого кредиту(а.с. 17-22).
Договір підписано одноразовим цифровим ідентифікатором (а.с. 23).
Як вбачається з копії платіжного доручення від 11.07.2021 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ТОВ «Мілоан» перераховано кредитні кошти в сумі 20000 грн. (а.с. 23). Надана копія платіжного доручення не містить відомостей про прийняття цього доручення банком.
Відповідно до відповіді АТ «Сенс Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 . Як вбачається з виписки з цього рахунку 11.07.2025 рахунок поповнено на суму 20000 грн. 
Відповідно до відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4991654 протягом періоду з 11.07.2021 по 09.10.2021 товариством здійснювалось нарахування відсотків на тіло кредиту у розмірах, визначених договором. За вказаний період відповідач не здійснював оплату за кредитним договором. Станом на 09.10.2021 борг за тілом становив 20000 грн., борг по відсотках становив 67500, загалом – 89500 грн.
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 27.10.2021 року укладено договір відступлення права вимоги № 78-МЛ. Відповідно до умов договору та додатків до нього ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит Капітал» належне йому право вимоги до осіб коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан», а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право вимоги грошових коштів за договорами. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача за договором №4991654 на суму 89500 грн., з яких: 20000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 67500 грн.- сума заборгованості за відсотками (а.с. 29).
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).
В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн. Відповідачем тіло кредиту не повернуто у повному обсязі у передбачений договором строк. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення тіла підлягають задоволенню.
Відносно розміру заборгованості по відсотках суд зазначає таке. Судом встановлено, що у періоді з 11.07.2021 по 10.08.2021 відсотки нараховувались за ставкою, що передбачена п. 1.5 2 договору (250 грн. на день). З 11.08.2021 по 09.10.2021 відсотки нараховувались у розмірі 1000 грн. на день, що передбачено пунктом 1.6, 2.3.1.2 договору. 
Сторонами погоджено, що строк користування кредитом автоматично продовжується у разі продовження позичальником користування кредитними коштами, що не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника.
З огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора нарахувати у цей період відсотки у визначеному договором розмірі.
Підписанням цього договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на пролонгацію договору у разі продовження користування кредитними коштами після спливу 30-денного строку кредитування, визначеного згідно п.1.3 Договору.

Наданими доказами підтверджується відступлення права вимоги до відповідача за укладеним з відповідачем кредитним договором. Таким чином, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення на свою користь коштів за вказаним кредитним договором.
Таким чином, сума заборгованості та відступлення до позивача права вимоги за кредитним договором підтверджені належними доказами, а тому вимоги про стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд відхиляє доводи відповідача відносно пропуску строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Разом з тим, законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції, яка була чинна на час звернення до суду з позовом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану
Враховуючи, що з 12.03.2020 по 01.07.2023 на території України було установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються, а з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан, на період дії якого перебіг позовної давності зупинявся, суд дійшов висновку, що позивачем строк давності не пропущений. Відтак відсутні підстави для відмови у позові з підстав пропуску такого строку позивачем.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги та додаткової угоди, якою доповнено договір новим пунктом 1.2 такого змісту: адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , акту про підтвердження факту надання правничої допомоги, яким визначено перелік виконаних робіт на суму 5 000 грн. та детальний опис виконаних робіт.
Суд зазначає, що надані докази підтверджують факт укладення з позивачем договору про надання правничої допомоги у даній справі. 
Разом з тим, суд зазначає, що При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.
З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Беручи до уваги характер спору, його розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, типовість правовідносин, обсяг підготовлених процесуальних документів, ціну позову, а також принципи розумності та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково - у розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,- 

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» борг за кредитним договором № 4991657 в розмірі 89500 грн., з яких: 20000 грн- тіло, 67500 грн.- відсотки; а також судові витрати в сумі 5422,40 грн. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлено 02.06.2026.

Суддя    О.О. Ніколаєнко