ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2026 р.  Справа № 911/1219/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Приватного підприємства “Торговий Дім Поляков”, м. Черкаси, Черкаська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ґрінвудс”, с. Княжичі, Броварський район, Київська область
про стягнення 67 065, 57 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПП “Торговий Дім Поляков” звернулась в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ “Ґрінвудс” про стягнення 41 082, 39 грн основної заборгованості, 6 048, 68 грн пені, 12 324, 72 грн штрафу, 1 666, 90 грн інфляційних втрат, 5 942, 88 грн 30 % річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо повної оплати за поставлений йому товар відповідно до Договору поставки № 12385 від 15.12.2023 р.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2026 р. відкрито провадження у справі № 911/1219/26 за позовом ПП “Торговий Дім Поляков” до ТОВ “Ґрінвудс” про стягнення 67 065, 57 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.
Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав. Обов`язок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 07455, вул. Ялинкова, буд. 33, с. Княжичі, Броварський район, Київська область, та за всіма іншими адресами, що вказані у позовній заяві і містяться у матеріалах справи. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд – 

ВСТАНОВИВ:

15.12.2023 р. між позивачем (надалі – Постачальник) та відповідачем (надалі – Покупець) було укладено договір поставки № 12385 (надалі – Договір), згідно з умовами п. п. 1.1., 1.2. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, продукти харчування та інші товари, надалі по тексту «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити його на умовах даного Договору відповідно до виписаних накладних (п. 1.1.).
1.2. Сума Товару, що передається Покупцю, ціна одиниці, асортимент, кількість товару, дата відвантаження визначені у накладній, яка є невід`ємною частиною даного Договору. Доставка товару здійснюється за рахунок Постачальника у зазначені у заявці терміни.
Пунктами 3.3., 3.4. Договору визначено, що прийом товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до накладної Постачальника за участю експедитора Постачальника. Датою одержання товару вважається дата зазначена у накладній. При отриманні товару Покупець засвідчує факт прийняття товару, його якість, та кількість. Після прийняття товару – товар повернення та обміну не підлягає (п. 3.3.).
3.4. Прийом-передача товару здійснюється повноважними представниками Постачальника та Покупця за адресою: Броварський р-н, село Княжичі, вул. Ялинкова, будинок 33, магазин-кафе.
Згідно з п. 4.1., 4.2., 4.4. Договору ціна на Товар є вільною та встановлюється Постачальником. Ціна товару визначається у національній валюті України – гривні (п. 4.1.).
4.2. Покупець здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару, окремо, шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок Постачальника, на протязі 21 (двадцять один) календарних днів з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою в касу Постачальника, на протязі 21 (двадцять один) календарних днів з моменту отримання товару.
4.4. Товар вважається оплаченим Покупцем при надходженні коштів на поточний рахунок або до каси Постачальника.
Відповідно до п. 6.1. Договору даний договір вважається укладеним і набирає чинність з моменту його підписання Сторонами і діє до « 15» грудня 2024 року, а в частині зобов`язань до повного їх виконання. В разі, якщо жодна із Сторін не пізніше ніж за 15 календарних днів до закінчення його дії не повідомила письмово іншу Стороні про розірвання Договору, він вважається щорічно пролонгованим на той же строк та на тих же умовах.
На виконання умов договору позивачем було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 43 896, 16 грн, що підтверджується видатковою накладною № АКФ-058159 від 04.10.2025 р. на суму 6 568, 76 грн, видатковою накладною № АКФ-058160 від 04.10.2025 р. на суму 386, 64 грн, видатковою накладною № АКФ-058163 від 04.10.2025 р. на суму 4 002, 08 грн, видатковою накладною № АКФ-053410 від 13.09.2025 р. на суму 15 456, 06 грн, видатковою накладною № АКФ-053411 від 13.09.2025 р. на суму 128, 88 грн, видатковою накладною № АКФ-056642 від 27.09.2025 р. на суму 3 015, 76 грн, видатковою накладною № АКФ-056644 від 27.09.2025 р. на суму 14 080, 82 грн, видатковою накладною № АКФ-056645 від 27.09.2025 р. на суму 257, 76 грн, відповідними товарно-транспортними накладними, наявними в матеріалах справи.
За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті за поставлений йому товар і його основна заборгованість за договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р. складає 41 082, 39 грн, що підтверджується випискою АТ «Райффайзен Банк» по особовому рахунку ( НОМЕР_1 ПП «Торговий Дім Поляков») за період: 01.01.2025-16.04.2026 р., актом звірки взаєморозрахунків між Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ґрінвудс» за період: січень 2025 р. – квітень 2026 р., наявними в матеріалах справи.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, серед іншого, просить суд стягнути з відповідача 41 082, 39 грн основної заборгованості за договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р.
З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України (за умови якщо правовідносини виникли на час чинності даного нормативно-правового акту), Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
Згідно з ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач свій обов`язок щодо оплати за поставлений йому товар у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 41 082, 39 грн, що підтверджується договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р., відповідними видатковими накладними, товарно-транспортними накладними випискою АТ «Райффайзен Банк» по особовому рахунку ( НОМЕР_1 ПП «Торговий Дім Поляков») за період: 01.01.2025-16.04.2026 р., актом звірки взаєморозрахунків між Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ґрінвудс» за період: січень 2025 р. – квітень 2026 р., іншими документами, наявними у матеріалах справи.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.
У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по оплаті за поставлений та прийнятий ним товар згідно з договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р.
Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 41 082, 39 грн за договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р., за період прострочення відповідачем виконання у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за поставлений товар з 28.10.2025 р. по 29.01.2026 р., з 30.01.2026 р. по 21.04.2026 р., всього на загальну суму 6 048, 68 грн.
З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 5.2. Договору при порушенні Покупцем п. 4.2. даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу до дня фактичного розрахунку відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 року, крім цього, збитки від інфляції та 30% річних від суми боргу за весь час прострочення.
Розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р., виконаний позивачем, є обґрунтованим та правильним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені за вищевказаним договором у вищевказаний період у розмірі 6 048, 68 грн.
Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 12 324, 72 грн штрафу у розмірі 30% від простроченої суми заборгованості за прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо своєчасної оплати за поставлений йому товар більше ніж на 10 днів. 
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Пунктом 5.3. Договору передбачено, що при порушенні Покупцем п. 4.2. Договору на строк 10 днів, на Покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 30% від простроченої суми заборгованості.
Також, суд вважає за потрібне зазначити, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Плати Верховного Суду від 01.06.2021 р. у справі № 910/12876/19.
Розрахунок 30% штрафу від простроченої суми заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 30% штрафу від простроченої суми заборгованості за прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо своєчасної оплати за поставлений йому товар більше ніж на 10 днів у розмірі 12 324, 72 грн.
Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 1 666, 90 грн інфляційних втрат за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за поставлений товар з листопада 2025 р. по березень 2026 р., та 5 942, 88 грн 30% річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за поставлений товар з 28.10.2025 р. по 21.04.2026 р., у відповідності до виконаного ним розрахунку.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок інфляційних втрат від суми основної заборгованості за договором поставки № 12385 від 15.12.2023 р., виконаний позивачем, є обґрунтованим та правильним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат за вищевказаним договором у вищевказаний період у розмірі 1 666, 90 грн.
Розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, є обґрунтованим та правильним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 30% річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 5 942, 88 грн
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Окрім цього, суд вважає за потрібне зазначити наступне.
Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з п.п. 1) п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 цього ж закону судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
3. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
4. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
5. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
До вказаної позовної заяви додано платіжну інструкцію № 505 від 24.04.2026 р. про сплату судового збору на суму 3 328, 00 грн.
За таких обставин, понесені ПП “Торговий Дім Поляков” судові витрати у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ “Ґрінвудс” про стягнення 67 065, 57 грн та внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягають поверненню позивачу у розмірі 665, 60 грн з вищевказаних підстав.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ґрінвудс” (07455, вул. Ялинкова, буд. 33, с. Княжичі, Броварський район, Київська область; ідентифікаційний код 45329664) на користь Приватного підприємства “Торговий Дім Поляков” (18005, вул. Чехова, буд. 41, м. Черкаси, Черкаська область; ідентифікаційний код 32268131) 41 082 (сорок одна тисяча вісімдесят дві) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. основної заборгованості, 6 048 (шість тисяч сорок вісім) грн 68 (шістдесят вісім) коп. пені, 12 324 (дванадцять тисяч триста двадцять чотири) грн 72 (сімдесят дві) коп. штрафу, 1 666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн 90 (дев`яносто) коп. інфляційних втрат, 5 942 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 88 (вісімдесят вісім) коп. 30% річних та судові витрати 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 (сорок) коп. судового збору.
3. Повернути Приватному підприємству “Торговий Дім Поляков” (18005, вул. Чехова, буд. 41, м. Черкаси, Черкаська область; ідентифікаційний код 32268131) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп., перерахований (сплачений) за платіжною інструкцією № 505 від 24.04.2026 р.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя   В.М.Бацуца