Справа № 163/852/26  Провадження №33/802/571/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митниці Пойди Г.І. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , в період з 23.09.2020 по 30.11.2023 керівника ТОВ «ЄВРОПА АВТО ТРЕЙД» (на теперішній час ТОВ «АГРО БРАНЧ» код ЄДРПОУ 43820103), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 36769 (тридцять шість тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 92 коп.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи в період з 23.09.2020 по 30.11.2023 на посаді керівника ТОВ «ЄВРОПА АВТО ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 43820103), під час митного оформлення товару «сідельний тягач для перевезення напівпричепів на дорогах загального призначення марки - DAF, модель - XF 105.410 FT, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 …» за митною декларацією ІМ40ДЕ від 29.11.2022 № 22UA205170025235U8 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 36 769,92 грн. шляхом подання митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AS 0455934 від 28.11.2022, який містить неправдиві відомості та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у вказаній митній декларації, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не погоджується з таким судовим рішенням, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку з неповнотою та необ`єктивністю її розгляду. Зазначає про те, що докази, які наявні в матеріалах справи жодним чином не підтверджують того, що він був обізнаний про те, що сертифікат містить неправдиві якісь відомості. Одним із доказів у справі є лист митного органу Республіки Польща від 08.10.2025 №2601-ІЩФ.4331.175.2024, з якого випливає, що між сертифікатом EUR.1 № PL/MF/AS 0455934 від 28.11.2022, поданим українській стороні, та відомостями у польських реєстрах виявлено розбіжності. Більше цей документ нічого не підтверджує. Зокрема, у ньому відсутні дані про особу, яка виготовила чи підмінила документ, будь-які відомості про те, яким чином сертифікат потрапив до документопакету поставки, висновки про фактичну країну походження транспортного засобу, підтвердження того, що він особисто знав або мав підстави підозрювати невідповідність документа. Окрім того, митний орган прийняв такий документ без жодних зауважень, картки відмови не складав. Вказує, що в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, яке йому ставиться у провину. Проте, місцевий суд на вказане належної уваги не звернув та прийшов до неправильного висновку, що він повинен нести відповідальність в даному випадку. А тому, апелянт просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Окрім того, апелянт ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення від 20.04.2026. З цього приводу зазначає, що 20.04.2026 справу судом було розглянуто у його відсутності, хоча він подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи через поважність причин – перебування за межами України та бажання взяти особисту участь у справі. Після цього, суд на його електронну адресу надіслав копію постанови від 20.04.2026, який автоматично потрапив до папки «Спам» поштового сервісу і не був вчасно ним виявлений. Про існування цього листа він дізнався вже за спливом 10-денного терміну, який передбачений на оскарження судового рішення в адміністративній справі. Одразу ж після цього, він ознайомився зі змістом постанови та розпочав підготовку апеляційної скарги для подання до апеляційного суду. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення в даній справі пропущений ним з поважних на те причин.
В першу чергу, апеляційний суд зазначає про те, що судом цієї інстанції відповідно до положень ст.294 КУпАП, ст.498, 526 МК України, вжито необхідних заходів для належного сповіщення особи, яка притягується до відповідальності. Так, судове повідомлення про дату, час та місце розгляду справи додатково надсилалося на відому суду електронну адресу ОСОБА_1 . Належне повідомлення учасників судового процесу через засоби зв`язку і, зокрема, електронну пошту, є усталеною практикою, що забезпечує оперативність судового розгляду.
Проте, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 був повідомлений у передбачений законом строк про дату судового засідання апеляційним судом, а його неявка не перешкоджає розгляду справи, то апеляційний суд вважає за можливе розглянути питання про дотримання строків апеляційного оскарження судового рішення за відсутності апелянта.
Перевіривши доводи заявленого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, заслухавши пояснення представника митниці Пойди Г.І., яка вважає клопотання безпідставне та просила відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Частиною 5 ст.529 МК України передбачено, що постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.
Так, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова суддею місцевого суду постановлена 20 квітня 2026 року і про дату цього засідання ОСОБА_1 був обізнаний.
А отже, виходячи з положень ч.2 ст.294 КУпАП, останній день для подачі апеляційної скарги припадав на 30 квітня 2026 року.
Апеляційна скарга до суду подана лише 11 травня 2026 року, тобто після спливу передбаченого законом 10-тиденного строку на апеляційне оскарження.
У поданій апеляційній скарзі як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 посилається на те, що на момент розгляду справи, тобто 20.04.2026, він перебував за межами України. При цьому, копію судового рішення місцевий суд надіслав на його електронну пошту вчасно, але лист автоматично потрапив до папки «Спам» поштового сервісу, через що не був ним виявлений. Про існування та зміст судового рішення він дізнався вже після спливу 10-денного строку.
Апеляційний суд оцінює вказані доводи критично та не може визнати їх поважними причинами пропуску строку з огляду на таке.
Стаття 294 КУпАП передбачає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження лише у разі його пропуску з поважних причин — тобто через обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.
Перебування особи за межами України саме по собі не позбавляє її процесуального обов`язку цікавитися перебігом розгляду справи щодо неї, а також не обмежує у можливості подати апеляційну скаргу за допомогою засобів поштового зв`язку чи системи «Електронний суд» з будь-якої країни світу.
Твердження апелянта про те, що електронний лист від суду потрапив до папки «Спам», є суб`єктивним фактором, який відображає особливості налаштувань програмного забезпечення (поштового клієнта) самого користувача та свідчить про неналежний рівень обачності. Учасник судового процесу, який надав суду свою електронну адресу для комунікації, зобов`язаний самостійно, регулярно та ретельно контролювати всі папки власної електронної скриньки (включаючи «Спам», «Промоакції» тощо) з метою своєчасного отримання кореспонденції. Вказані обставини технічного характеру перебували у сфері виключного контролю самого ОСОБА_1 , не мають ознак об`єктивної непереборності та не можуть перекладати тягар відповідальності за пропуск процесуального строку на суд.
Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 вказує про те, що перебував за кордоном у той час коли суд розглядав справу, однак з цього приводу не надає жодних доказів.
Також необхідно вказати і про те, що за змістом ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді оскаржується протягом 10 днів з дня її винесення, тобто перебіг строку апеляційного оскарження пов`язується саме з датою постановлення постанови, а не з датою отримання її копії.
За таких обставин, наведені апелянтом обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такими, що дають підстави для його поновлення.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 20.04.2026 до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.
За практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Пономарьов проти України», «Устименко проти України»), чітке дотримання строків подання апеляційних скарг є складовою принципу юридичної визначеності (res judicata). Безпідставне поновлення пропущеного строку на оскарження остаточного судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, в заявленому клопотанні, апелянтом не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 , - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду       В.А. Подолюк