Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/794/26 
Провадження № 2/376/1181/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, про розірвання шлюбу та встановлення факту,
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту. 
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11.12.2015 він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований виконкомом Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 . Вказує, що відразу після реєстрації шлюбу подружні стосунки між ними були хорошими, але з плином часу все змінилося у гіршу сторону, непорозуміння траплялися все частіше. В результаті, як подружжя вони не проживають уже більше року. Шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Кожен живе своїм життям, сім`я фактично розпалася. Зазначає, що син проживає разом з ним, відповідачка участі у вихованні та утриманні сина не бере. Вона їх покинула та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб носить формальний характер, примирення та збереження шлюбу неможливе. Всі обов`язки по догляду за сином виконує самостійно, створив умови для проживання та розвитку дитини. Всі питання щодо медичного обслуговування та в разі необхідності лікування їхньої дитини завжди вирішує сaмостійно та відвідує лікаря з дитиною. В порядку врегулювання питання участі у вихованні спільної дитини, між ним та відповідачкою було досягнуто згоди стосовно здійснення батьківських прав, участі у вихованні дитини та визначенні місця проживання дитини. ОСОБА_2 самоусуналася від виховання свого сина, відмовилася від свої батьківських обов`язків, не піклується про фізичне та моральне здоров`я дитини, не цікавиться ним, не дбає про його матеріальний достаток.
Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді від 20.03.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 03.04.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради. 
Ухвалою суду від 03.04.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Подала відзив на позовну заяву та вказала, що дійсно життя з позивачем не склалося через протилежні погляди на життя, спільно не проживають понад рік. Вирішуючи питання місця проживання дитини, враховуючи прихильність дитини до батька, вона з позивачем уклала договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Вказала, що має намір одружитися з іншим чоловіком і можливості доглядати і виховувати сина не має, вона не може в повній мірі виконувати умови укладеного договору. Вважає, що у батьків рівні права щодо виховання та утримання спільних дітей, а тому не заперечує, щоб сина виховував батько. Щодо його утримання вказала, що на даний час не працює та знаходиться на утриманні іншого чоловіка, з яким проживає. Просила при вирішення спору врахувати інтереси дитини, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила проводити слухання справи у її відсутності.
Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено:
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.2015, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11 грудня 2015 року у виконавчому комітеті Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, про що було складено відповідний актовий запис №12 (а.с.15). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.16).
Позивач та відповідачка проживають окремо понад рік: позивач з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка зареєстрована в с.Шамраївка Білоцерківського району Київської області, проживає з іншим чоловіком в м.Біла Церква, не цікавиться життям і здоров`ям дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства. 
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.03.2026 з реєстру територіальної громади Управління (Центру) надання адміністративних послуг Сквирської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).
Відповідно до довідки № 14 від 06.03.2026 Шамраївського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів – заклад дошкільної освіти» ОСОБА_1 бере активну та постійну участь у шкільному житті сина: регулярно відвідує батьківські збори та індивідуальні зустрічі з педагогами; цікавиться успішністю, поведінкою та адаптацією дитини в колективі; бере участь в організації та проведенні позакласних заходів, свят та екскурсій; надає допомогу у зміцненні матеріально-технічної бази класу (за потреби); забезпечує необхідне навчальне приладдя та підтримує постійний зв`язок з класним керівником. ОСОБА_1 проявляє себе як відповідальний та турботливий батько, що забезпечує належні умови для виховання та навчання дитини (а.с.18).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 06.03.2026 проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні. Будинок знаходиться в належному стані для проживання дитини, є окрема кімната для дитини. Дитина має окреме ліжко для сну та окреме місце для виконання домашніх завдань. Продуктами харчування та одягом дитина забезпечена (а.с.28).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала суду, що позивач є її сусідом, а вона є пенсіонеркою, працювала вчителем молодших класів в школі. Позивач ОСОБА_5 виховує дитину сам, йому допомагає його мати, бабуся ОСОБА_6 . Матері дитини - ОСОБА_7 давно не бачила, більше року. Умови проживання в них хороші, у дитини є своя кімната, робочий стіл, забезпечені, живуть в достатку. Позивач працює і бабуся також. Відносини дитини з батьком хороші, коли не зайдеш все добре.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що він працює водієм в ОСОБА_9 амбулаторії, його мати є сусідкою позивача. Багато разів бував у Михайла дома, жодного разу не бачив відповідачку ОСОБА_7 . Взагалі її бачив разів чотири в с.Руда в компанії неадекватних двох чоловіків. Ще бачив її з іншим чоловіком. Мама позивача бачив, що декілька разів зустрічала його сина зі школи. Дитини одягнена, нагодована, має власну кімнату, але їй не вистачає матері, яка не приймає участі у її вихованні.
В договорі між батьками щодо визначення місця проживання та виховання дитини, укладеного 28.02.2026, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. визначено, що батько і мати проживають окремо, позивач та відповідач домовилися, що місцем проживання дитини батьки визначили за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 . Батько здійснює самостійне виховання дитини і несе повну відповідальність по утриманню дитини, забезпечення належних умов проживання, навчання, харчування та розвитку дитини (а.с.17).
Таким чином, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на повному утримaнні батька ОСОБА_3 та він сaмостійно виховує його.
Оцінка суду. 
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи. 
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги та можливості в подальшому позбавити матір батьківський прав, тощо, а також для підтвердження права на стягнення аліментів з матері дитини у випадку ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків в частині утримання та матеріального забезпечення дитини, вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-81,211,247,258,259,263-265,293,315, 316,319, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 110, 112,114,115 СК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, про розірвання шлюбу та встановлення факту проживання дитини разом з батьком- задовольнити в повному обсязі.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 11 грудня 2015 року у Виконавчому комітеті Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис №12.
Встaновити фaкт проживaння мaлолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як оснoвним та єдиним утримувaчем, та таким, що сaмостійно вихoвує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2026.

Суддя С.С.Ловінська