ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/538/26	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 22-ц/817/753/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу №601/538/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2026 року (постановлену суддею Клим Т.П., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) про передачу за підсудністю справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео лекс» про захист прав споживачів, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_2 (далі — позивач, апелянт) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео лекс» (далі — ТОВ «Амадео лекс», відповідач) про захист прав споживачів, стягнення коштів.
Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №1407202502 про надання юридичних послуг від 14 липня 2025 року, на підставі якого ОСОБА_2 сплатив 22000 грн, однак відповідачем послуги за договором надані не були.
У зв`язку з наведеним, на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив суд стягнути із відповідача 22000 грн передплати за договором №1407202502 про надання юридичних послуг.
Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2026 року вказану цивільну справу передано за підсудністю для розгляду до Голосіївському районного суду м.Києва.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції вважав, що у даному спорі відсутні підстави для застосування альтернативної підсудності за зареєстрованим місцем проживанням позивача, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та на них не поширюється Закон України «Про захист прав споживача».
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки ним укладено договір не з адвокатом чи адвокатським об`єднанням, а з ТОВ «Амадео Лекс».
Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні жодні відомості, що ТОВ «Амадео Лекс» чи директор Колосюк О.М. здійснюють адвокатську діяльність, а договір №1407202502 від 14 липня 2025 року про надання юридичних послуг не містить жодних посилань на Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Вважає, що оскільки надавачем послуг за договором є ТОВ «Амадео Лекс», яке не є адвокатським об`єднанням, тому пред`явлення позову за правилами альтернативної підсудності є вірним, а позиція Кременецького районного суду Тернопільської області помилковою.
У зв`язку з викладеним просить ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
За правилами частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
14 липня 2025 року між ТОВ «Амадео лекс», як виконавцем, та ОСОБА_2 , як замовником, укладено договір №1407202502 про надання юридичних послуг строком до 14 лютого 2026 року, за умовами якого виконавець приймає до виконання доручення замовника на надання юридичних послуг, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити надані виконавцем юридичні послуги у розмірі, порядку та на умовах, передбачених цим договорам.
Відповідно до п.1.2 договору сторони визначили перелік таких юридичних послуг: надання правової допомоги замовнику в досудовому порядку, а саме: написання та подання необхідних процесуальних документів до органів та установ будь-якої форми власності з метою оформлення відстрочки.
ТОВ «Амадео Лекс» відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює наступні види діяльності: основний 69.10 Діяльність у сфері права, Додаткові: 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.
Згідно статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» указано, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, що узгоджується із приписами Основного Закону.
Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція. Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.
За загальним правилом у відповідності до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Тобто, правило загальної територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями ЦПК України.
За приписами частини 5 статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Вказаний припис є прикладом альтернативної підсудності.
Передаючи матеріали даної цивільної справи на розгляд до Голосіївського районного суду м.Києва, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не пов`язані із захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність - за його зареєстрованим місцем проживання.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції не погоджується.
Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з п.18 ч.1 ст.1 Закону №1023-XII продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ст.1 Закону №1023-XII).
Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п.19 ч.1 ст.1 Закону №1023-XII).
Згідно з п.17 ч.1 ст.1 Закону №1023-XII послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
ОСОБА_2 звернувся з позовом про захист прав споживача, стягнення коштів за договором, який передбачав надання переліку таких юридичних послуг: надання правової допомоги замовнику в досудовому порядку, а саме: написання та подання необхідних процесуальних документів до органів та установ будь-якої форми власності з метою оформлення відстрочки. Отже, позивач звернувся до ТОВ «Амадео лекс» про надання послуг як фізична особа для задоволення особистих потреб.
Враховуючи наведені вище положення, відносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про застосування до правовідносин, що виникли між сторонами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так як відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стороною договору №1407202502 є ТОВ «Амадео лекс», яке не здійснює адвокатську діяльність.
Таким чином, доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі заслуговують на увагу.
Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у даній справі правила підсудності справ, визначені ч.5 ст.28 ЦПК України, не застосовуються.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала судді підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2026 року — скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий         О.З. Костів

Судді:          Б.О. Гірський

Н.М. Храпак