ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2650/24  Номер провадження 22-ц/814/1409/26	Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П., 
за участю секретаря Сальної Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Чорноземи Зіньківщини» про визнання переважного права, визнання договору укладеним, визнання відсутнім права оренди
за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати переважне право за ПСП “Комишанське” згідно договору оренди землі від 21.08.2014 року, щодо земельної ділянки, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер 5321386400:00:053:0044, площею 2,442 га.
Визнати укладеним між Приватним сільськогосподарським підприємством “Комишанське” та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) стосовно земельної ділянки, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області кадастровий номер 5321386400:00:053:0044, площею 2,442 га.
Визнати відсутнім та припинити право оренди у ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ЧОРНОЗЕМИ ЗІНЬКІВЩИНИ" (ФГ "ЧОРНОЗЕМИ ЗІНЬКІВЩИНИ") 07400, Київська обл., місто Бровари, ВУЛИЦЯ ГАГАРІНА, будинок 22, офіс 159, код за ЄДРПОУ 39187604 на земельну ділянку, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер 5321386400:00:053:0044, площею 2,442 га., що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ФГ "ЧОРНОЗЕМИ ЗІНЬКІВЩИНИ" зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.11.2024 номер запис про інше речове право 57499474, а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 7 267,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.
Позов обгрунтовано тим, що 21.08.2014 року між ПСП “Комишанське” та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі. Договір зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області Манойло Наталією Анатоліївною 23.08.2014 року, номер запису про інше речове право 6776139. 
Згідно умов договору, ОСОБА_1 надає, а ПСП “Комишанське” приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер 5321386400:00:053:0044, площею 2,442 га. 
Згідно п. 8 строк дії договору - 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. 
Пунктом 9 встановлено, що орендна плата вноситься у розмірі 5% від грошової оцінки та становить 3 482,53 грн. 
За час користування земельною ділянкою сторони належним чином виконували умови Договору оренди землі. Жодних зауважень чи претензій на адресу ПСП “Комишанське”, ОСОБА_1 не висловлювала. Позивач вчасно та в повній сумі сплачував орендну плату. Останній раз позивач сплатив ОСОБА_1 орендну плату за 2024 рік. За місяць до закінчення дії договору, ПСП “Комишанське” направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення в якому, на підставі ч. 1 ст.33 Закону України “Про оренду землі” вказало, що має намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі та надіслало проект нового договору. 
У новому проекті договору, пропонувалось укласти договір оренди на 10 років з орендною платою 12% від нормативно-грошової оцінки. 
30.08.2024 від ОСОБА_1 на адресу ПСП “Комишанське” надійшла заява (отримана 30.08.2024) в якій орендодавець повідомив, що не бажає укласти новий договір оренди, а має намір, після закінчення строку дії договору, самостійно здійснювати обробіток земельної ділянки, кадастровий номер 5321386400:00:053:0044. Повідомила ПСП “Комишанське” про необхідність завершити всі сільськогосподарські роботи до завершення строку дії договору.
Водночас, ОСОБА_1 не висловлювала незгоди з істотними умовами договору чи порушень з боку ПСП “Комишанське” за час дії договору оренди. 
Згідно інформації реєстру ДЗК (загального доступу) до 01.11.2024 право оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 5321386400:00:053:0044 було зареєстроване за ПСП “Комишанське”, яке продовжує користуватися земельною ділянкою. Однак, 07.11.2024 року, згідно даних ДЗК та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди ПСП “Комишанське” було припинено та зареєстроване вказане право за ФЕРМЕРСЬКИМ ГОСПОДАРСТВОМ "ЧОРНОЗЕМИ ЗІНЬКІВЩИНИ". 
Із відповіді державного реєстратора на заяву 64368839 право оренди ФГ "ЧОРНОЗЕМИ ЗІНЬКІВЩИНИ" виникло на підставі договору оренди землі укладеного між Відповідачами від 01.11.2024. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що відповідачі діяли недобросовісно, порушили право ПСП “Комишанське” перед іншими особами на укладення договору. 
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення позовних вимог ПСП “Комишанське”.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПСП “Комишанське”, просили скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що місцевим судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що орендар не належним чином виковував умови договору.
Вказано, що позивач дотримався строку про намір продовжити договір оренди землі та повідомив орендодавця за місяць до закінчення дії строку договору.
Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не було враховано доводи позивача, що ОСОБА_1 діяла недобросовісно, ввела позивача в оману, повідомивши, що буде самостійно обробляти земельну ділянку, при цьому передала земельну ділянку кадастровий номер 5321386400:00:053:0044 в оренду ФЕРМЕРСЬКОМУ ГОСПОДАРСТВУ «ЧОРНОЗЕМИ ЗІНЬКІВЩИНИ». Своїми діями ОСОБА_1 позбавила позивача переважного права на укладення договору оренди на новий строк.
У відзиві ФГ "Чорноземи Зіньківщини" просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін.
В обгрунтування відзиву зазначено, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. А висновки суду ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,442 га., (кадастровий номер: 5321386400:00:053:0044), яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ( а.с.21). 
21 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та приватним сільськогосподарським підприємством “Комишанське” було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком дії на 10 років до 21.08.2024 року ( а.с.12-14). Договір зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області Манойло Наталією Анатоліївною 23.08.2024 номер запису про інше речове право 6776139 ( а.с.14).
В пункті 37 Договору визначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.
Відповідно до платіжних інструкцій № 34 від 14.10.2022 року, № 146 від 31.07.2023 року ПСП “Комишанське” сплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2022 ,2023 роки ( а.с.17).
Встановлено, що 19 липня 2024 року позивач ПСП “Комишанське” направило орендодавцю ОСОБА_1 – відповідачу по справі, повідомлення про те, що 21 серпня 2014 року між ними було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер: 5321386400:00:053:0044), і відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України “Про оренду землі” після закінчення строку ,на який було укладено договір оренди землі ,орендар який належно виконував обов`язки за умовами договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Оскільки ПСП “Комишанське” бажає скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі та надіслав проект договору ( а.с.15-16).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 19.08.2024 року на адресу ПСП “Комишанське” надіслала заяву про те, що розглянула повідомлення від 19.07.2024 року щодо пропозиції скористатись переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321386400:00:053:0044 і повідомила, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 21.08.2024 року має намір самостійно здійснювати її обробіток тому змушена відмовити в укладенні договору оренди землі на новий строк щодо належної їй земельної ділянки . Водночас пропонує завершити всі сільськогосподарські роботи на вказаній земельній ділянці до завершення стоку дії договору оренди ,оскільки має намір приступити до її обробітку з моменту закінчення вказаного договору ( а.с.18-19).
Судом встановлено, що позивачем на лист-повідомлення про бажання продовжувати дію договору оренди було отримано від орендодавця ОСОБА_1 заперечення на продовження договору, в той же час не було отримано від останньої підписаного нового договору оренди , надісланого разом з листом-повідомленням.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що після закінчення строку дії договору оренди між ПСП “Комишанське” , як орендарем, і ОСОБА_1 , як орендодавцем, не досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди.
Місцевий суд прийшов до висновку, що переважне право первинного орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки немає однієї зі складових юридичних фактів, що надають позивачу право претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме - відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди землі або укладати новий.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Правомочність власника - в його праві володіти, користуватися й розпоряджатися майном у межах, встановлених законом (випливає зі статті 317 ЦК України). Право користування є одним з видів речових прав на чуже майно (стаття 395 ЦК України).
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та ЦК України.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» та статтею 93 ЗК України визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі».
Враховуючи Перехідні положення Закону України «Про оренду землі», поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (тобто до 16 січня 2020 року), здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час укладення договору оренди) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини восьма, дев`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Аналіз змісту цієї статті дає підстави стверджувати, що вона містить два законодавчих механізми такого поновлення: а) укладення договору оренди землі на новий строк з орендарем, який має переважне право перед іншими особами (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»); б) поновлення (продовження) існуючого договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені договором, у загальному порядку; при цьому таке поновлення не передбачає наявності інших осіб, які виявили намір орендувати відповідну земельну ділянку (після закінчення строку дії існуючого договору), тобто в ситуації, коли переважне право орендаря не виникає (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі), або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Задля дотримання балансу між правами та законними інтересами власника та користувача (орендодавця та орендаря) законодавець передбачив, що власник - орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (постанова Верховного Суду 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17).
Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Для пролонгації відносини оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо.
Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року а справі № 143/591/20).
У справі, яка переглядається, встановлено, що орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії договору оренди, проте, орендодавець ОСОБА_1 заперечила щодо такого поновлення надіславши орендарю до закінчення дії договору оренди повідомлення, у якому висловила незгоду щодо поновлення дії договору, належно її обґрунтувавши.
Лист орендодавця є достатнім підтвердженням відмови від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що між ПСП «Комишанське», як орендарем, і ОСОБА_1 , як орендодавцем, не досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки орендодавець повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати договори оренди.
Направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23 (провадження № 61-18021св23), від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23 (провадження № 61-18123св23), від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23 (провадження № 61-17970св23), від 27 травня 2024 року у справі № 604/482/23 (провадження № 61-1799св24), від 28 травня 2024 року у справі № 604/648/23 (провадження № 61-4230св24), від 03 липня 2024 року у справі № 604/479/23 (провадження № 61-1195св24), від 05 липня 2024 року у справі № 604/630/23 (провадження № 61-4229св24), від 25 липня 2024 року у справі № 604/647/23 (провадження № 61-1805св24), від 08 серпня 2024 року у справі № 604/779/23 (провадження № 61-3971св24).
Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря не порушено.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Таким чином, установивши, що переважне право ПСП «Комишанське» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки, зокрема, відсутня воля орендодавця на укладення нового договору, суд першої інстанції, дійшов до правильного висновку про відмову в позові.
Доводи апеляційної скарги про недобросовісність поведінки ОСОБА_1 у зв`язку з укладенням після закінчення строку дії попереднього договору нового договору оренди з ФГ «Чорноземи Зіньківщини» не спростовують правильності оскаржуваного рішення. Після припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку його дії та за відсутності правових підстав для його поновлення власник земельної ділянки вправі на власний розсуд розпорядитися належним йому майном, у тому числі передати його в оренду іншій особі. Сам по собі факт укладення ОСОБА_1 нового договору оренди з іншим орендарем не свідчить про порушення прав позивача, оскільки його переважне право на поновлення договору припинилося у зв`язку з відсутністю волевиявлення орендодавця на продовження договірних відносин.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» – залишити без задоволення.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 травня 2026 року.

Головуючий    Т.В. Одринська 

Судді       О.О. Панченко

В.П. Пікуль