г	Справа № 187/771/26 Провадження №1-кп/0187/108/26	

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2026 р.     
Петриківський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
учасників судового провадження прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в селищі Петриківка у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні 12026042250000124 стосовно 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження с. Світлогірське, Криничанського району Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання відсутнє; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; офіційно не працевлаштований; освіта неповна середня; не одружений; перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт громадянина України (картка) НОМЕР_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; раніше не судимий;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України,
Встановив:
Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.05.2024 (справа № 208/2612/24), яка набрала законної сили 04.06.2024, ОСОБА_5 (далі обвинувачений) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення до останнього у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також, постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.05.2024 (справа № 209/2075/24), яка набрала законної сили 03.06.2024, обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення до останнього у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без вилучення транспортного засобу.
Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.12.2025 (справа № 209/8041/25), яка набрала законної сили 29.12.2025, обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення до останнього у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накладеного даною постановою, приєднано невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 208/2612/24, постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.05.2024 у справі № 209/2075/24, та накладено на обвинуваченого остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 11 років 11 місяців 3 дні, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 (справа № 187/170/26), яка набрала законної сили 27.03.2026, обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення до останнього у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Незважаючи на зазначені постанови судів, маючи реальну можливість їх виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, обвинувачений, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.
Не виконуючи судові рішення, якими його позбавлено права керування транспортними засобами, 11.04.2026 близько 14 години 00 хвилин обвинувачений керував транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 21063» по автодорозі С-041206 за межами населеного пункту с. Іванівка Дніпровського району Дніпропетровської області та під час чого був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області за порушення правил дорожнього руху. Відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПРІ № 637863, який направлено до Петриківського районного суду Дніпропетровської області.
Отже, обвинувачений в період часу з травня 2024 року по квітень 2026 року систематично вчиняв умисні дії, спрямовані на умисне невиконання судових рішень, які набрали законної сили та якими його позбавлено права керування транспортними засобами.
Умисні дії обвинуваченого, які виразились в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
13.05.2026 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури та обвинуваченим за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншої сторони укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони узгодили, що обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість в інкримінованому йому діянні і зобов`язується:
- беззастережно визнати в повному обсязі у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;
- сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального правопорушення щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду кримінального провадження в суді.
Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1ст. 382 КК України – у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Сторони дійшли згоди щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладання обов`язків на підставі ст. 76 КК України.
В судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю, фактичні обставини вчинених ним кримінальних правопорушень не оспорював та пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах, скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Також підтвердив, що дійсно між ним за участі захисника та прокурором укладена угода про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник адвокат ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2174 від 19.07.2010), підтвердив, що підсудним було укладено угоду, перед підписанням угоди ним було роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди. Перешкод у затвердженні угоди на даний момент не вбачається. Просив затвердити угоду.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відсутні підстави передбачені ч.7 ст. 474 КПК України.
Так, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів.
Згідно зі ст. 12 КК України діяння, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України є нетяжким злочином.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Таким чином, вимоги абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України в угоді дотримано.
У суду не має підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, оскільки в судовому засіданні підсудний підтвердив факт укладення угоди; є очевидна можливість виконання підсудним взятих на себе за угодою зобов`язань; існують фактичні підстави для визнання винуватості.
За загальним правилом, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. На думку суду, вказаних вимог закону сторони угоди дотримались.
Підсудний свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював. Раніше не судимий, має неповну середню освіту, працює не офіційно, не одружений. На обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо. Перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання в межах пред`явленого обвинувачення судом не встановлено.
Зі змісту угоди вбачається, що при узгодженні сторонами покарання було враховано і дотримано положення статті 65 КК України, а саме: сторони узгодили основне покарання у межах встановлених санкцією статті Особливої частини КК України; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; взяли до уваги особу винного, характер та ступінь участі у вчиненні кримінальних правопорушень; врахували поведінку після вчинення кримінального правопорушення; визначили обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, із урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, та відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.
Так само суд погоджується зі сторонами у висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого, стосовно нього може бути ухвалене рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням вищенаведених обставин суд констатує, що укладена у цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність.
Також судом не встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, а відтак досліджена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодою покарання.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Щодо відшкодування процесуальних витрат такі відсутні.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження такі не застосовувалися.
Керуючись статтями 337, 368-370, 374, 376, 474-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 13 травня 2026 року між прокурором та обвинуваченим, захисником.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_5 встановити 1 (один) рік.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 1, 2, частини 3 пунктів 2 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».
Речові докази: 
1.Оптичний диск DVD-R з написом “факт невиконання постанови суду гр. ОСОБА_5 » залишається в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода не може бути укладена.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя           ОСОБА_1