Справа № 946/9546/25 
Провадження № 3/946/66/26

У К Р А Ї Н А
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України
15 червня 2026 року м. Ізмаїл 

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, у відношенні: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 22.11.2025 року о 20 годині 49 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKYMOTO CITY CAT 2» без державного номеру по вул. Савицького, 76 у м. Ізмаїлі Ізмаїльського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.

ІІ. Процедура та позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 

2.1. ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 22.11.2025 року притягуваний був повідомлений про те, що справа розглядатиметься Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 05.12.2025 року, про що свідчить власний підпис притягуваного.
У судове засідання, призначене на 12.01.2026 року о «14» годині «00» хвилин притягуваний викликався секретарем судових засідань у телефонному режимі, що підтверджується телефонограмою за Вих.№ 125749/25 від 10.12.2025 року.
У судові засідання, призначені на 24.02.2026 року о «14» годині «00» хвилин, 02.03.2026 року о «11» годині «45» хвилин, 02.04.2026 року о «11» годині «45» хвилин, 06.05.2026 року о «11» годині «00» хвилин та 15.06.2026 року о «13» годині «00» хвилин  ОСОБА_1 викликався поштовим зв`язком, однак судові повістки повернулися до суду з позначкою «адресат відсутній».
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Ратифікуючи Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. 
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції – принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. 
Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.
При вказаних обставинах, вважаю, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
2.2. 12.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях притягуваного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування правової позиції пояснив, що акт №23, складений (01:08:30 відеозапису) за ініціативою медичних працівників ОСОБА_2 , який у порушення встановлених правил проведення процедури здійснив тестування шість разів через один і той самий мундштук-трубку (00:59:38 – 01:05:11 відеозапису), та ОСОБА_3 , яка наполегливо вимагала від затриманого сьоме продування у той самий мундштук (01:06:14 відеозапису). В акті №23 зазначені медичні працівники вказали себе як свідків, що є фальсифікацією, оскільки учасники процесу тестування не можуть виступати свідками. Крім того, разом із поліцейським Андрієнком В.С., який мав право лише бути присутнім при медичному огляді, вони здійснювали залякування, насміхання, приниження та морально?психологічний тиск на затриманого, відволікаючи його увагу від маніпуляцій із приладом тестування. Перевірка приладу на справність та коректність його функціонування не проводилася, що створювало ризик наявності сторонніх предметів у приладі, які могли перешкоджати продуванню. З відеозапису вбачається, що із затриманим спілкувалися лише ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не є лікарями, тоді як лікар ОСОБА_4 лише з`явився у кадрі, його голосу не чути, до затриманого він не звертався та запитань не ставив. Зім`ятий та неряшливий вигляд акту №23 складає враження, що його зім`яли, викидаючи до смітника, а потім дістали, розправили та вирішили докласти як доказ. Інструкцією не передбачено складання подібного акту №23 у такій формі та за обставин фальсифікації подій і підміни понять. Усе викладене вище свідчить про нікчемність акту №23, який не може бути доказом відмови притягуваного.
З відеоматеріалів та протоколів, складених поліцейськими, чітко встановлено, що затриманий пересувався на «SKYMOTO CITY CAT 2». Транспортний засіб «SKYMOTO CITY CAT 2» є поєднанням велосипеда та скутера, обладнаним педалями для пересування на невеликі відстані та електродвигуном потужністю 350 W. Такий транспортний засіб не потребує державної реєстрації та не вимагає наявності водійських посвідчень. Отже, затриманий пересувався на велосипеді, а не керував транспортним засобом у розумінні закону. Недопустимим є ототожнення велосипедиста з водієм транспортного засобу. Поліцейські не мали правових підстав для зупинки велосипедиста, який рухався назустріч автомобілю, в якому вони перебували. Про це свідчить їхня розмова в автомобілі: «…не пропустив транспортний засіб, що рухався…» (відповідь другого поліцейсього: «Да…») (00:29:15 відеозапису). Зупиненому повідомили: «…проїжджали вулицю Покровську, не надали перевагу транспортному засобу, що рухався по головній, своїми діями змусили водія вдатися до подання звукового сигналу…» (00:29:40 відеозапису). Відеозапис зазначеної події затриманому не було продемонстровано. У відеоматеріалах, долучених до справи, цей момент відсутній. Це свідчить про ймовірність незаконної та надуманої підстави для зупинки, щодо подій, які фактично не відбувалися, а відповідно й протокол, який поліцейські навіть не мали наміру складати, є необґрунтованим. При аналізі копій матеріалів справи вбачається ряд невідповідностей, суттєвих порушень вимог діловодства, проведення процедур, складання відповідних документів, викручувань фактів, маніпулювання з підміною понять.

ІІІ. Релевантні джерела права та акти їх застосування 

3.1. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП)

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції 
1. Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -
тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян […]

Стаття 251. Докази
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.2. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зі змінами (далі – ПДР).

Пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

3.3 Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (далі Інструкція №1395).
X. Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП
3. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
4. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
6. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

3.4. Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок №1103).

[…] 3. Огляд проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) […].
6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам хорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам […].
8. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду […].

3.5. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452/735).
I. Загальні положення
[…] 6. Огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
8. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

ІV. Оцінка та висновки судді

4.1. За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
4.2. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520864 від 22.11.2025 року (а.с.1-2); 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); 
направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.2025 (а.с.4);
актом № 23 про фіксацію відмови особи від тестування на алкоголь з використанням газоаналізатора від 22.11.2025 року (а.с.5);
відеозаписом (а.с.7).
4.3. Надаючи оцінку доводам притягуваного про те, що електровелосипед «SKYMOTO CITY CAT 2» не є транспортним засобом в розумінні статті 130 КУпАП України, суддя виходить з такого.
4.4. Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) (надалі – Закон №2956-IX) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст. 2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
4.5. Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
4.6. Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 року зі змінами).
4.7. Отже, з набуттям чинності Законом № 2956-IX керування легким електричним транспортним засобом (електровелосипедом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність, встановлену ст. 130 КУпАП.
4.8. Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, не суперечить поняттям, визначеним у Законі № 2956-IX.
4.9. Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР). Відтак, «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
4.10. З урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 підлягає притягненню до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
4.11. Надаючи оцінку доводам притягуваного про те, що законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким він керував, не було, а тому, всі подальші вимоги працівників патрульної поліції є незаконними, суддя виходить з такого.
4.12. Відповідно до ч. 4 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015року (надалі - Закон №580-VIII) під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень праві свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 року (надалі - Закон №389-VIII).
4.13. Одним із заходів правового режиму воєнного стану відповідно до ст.8 Закону №389-VIII є встановлення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів. Порядок цього особливого режиму затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року за №1456, яким і передбачена можливість перевірки документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, затримання транспортних засобів, проведення їх огляду. Враховуючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, то зупинення транспортного засобу притягуваного 05.10.2024 повністю було правомірним.
4.14. Більше того, навіть за умови безпідставного затримання транспортного засобу, внаслідок чого у його водія будуть виявлені поліцейським ознаки вчинення правопорушення, такий поліцейський в силу ст.ст.2, 23 Закону №580-VIII зобов`язаний виконати завдання поліції, а саме забезпечити публічну безпеку і порядок та вжити заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень і припинити виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
4.15. Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 щодо порушення процедури огляду в закладі охорони здоров`я, суддя зазначає наступне.
4.16. Порядок проведення огляду регулюється ст. 266 КУпАП та спільною Інструкцією МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
4.17. Доводи притягуваного про те, що використання одного мундштука газоаналізатору шість разів нівелює результати тестування, суддя відхиляє як юридично неспроможні. Оскільки ОСОБА_1 не здійснив належного видиху, достатнього для фіксації результату приладом, фактичного огляду (тестування) не відбулося. 
4.18. Суд акцентує, що поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відео (імітація видиху, ігнорування вказівок медперсоналу), свідчить про наявність у нього умислу на ухилення від встановлення об`єктивної істини. Така стратегія захисту розцінюється судом як зловживання процесуальними правами, спрямоване на уникнення адміністративної відповідальності.
4.19. Також, в ході спілкування з медичним персоналом, як це зафіксовано на відеозаписі (01:07:07 година відеозапису «export-sf0xx»), лікарем було чітко роз`яснено ОСОБА_1 можливість проведення огляду шляхом забору біологічного середовища (крові) для лабораторного дослідження. Вказана пропозиція була висловлена як альтернатива тестуванню за допомогою газоаналізатору, що передбачено п. 12 Розділу ІІІ Інструкції. 
4.20. На думку суду, відмова особи від запропонованого альтернативного методу (забору крові) після невдалої спроби тестування повітря остаточно підтверджує відсутність у ОСОБА_1 наміру проходити огляд як такий.
4.21. Щодо правомірності складання Акту №23 від 22.11.2025 року, суддя зазначає, що вказаний документ є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Письмова фіксація медичним персоналом обставин відмови особи від огляду є безпосереднім виконанням їхніх професійних обов`язків щодо документування процедури. Залучення працівників закладу охорони здоров`я як очевидців такої відмови не суперечить чинному законодавству, а викладені в Акті відомості повністю підтверджуються відеозаписом подій, що виключає будь-які сумніви у його достовірності.
4.22. Посилання притягуваного на морально-психологічний тиск з боку поліцейського ОСОБА_5 не підтверджуються матеріалами справи. Вимоги поліцейського дотримуватися порядку та заклики до виконання законних вимог лікаря є виконанням службового обов`язку щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та не можуть вважатися приниженням гідності особи.
4.23. Таким чином, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому ст.279 КУпАП, з`ясувавши в повному обсязі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку про те що, є підстави вважати про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП
4.24. Беручи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу притягуваного, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя доходить до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 

V. Судові витрати 

5.1. На підставі ч.1 ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст. ст.23, 40-1, 130, 283 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И Л А:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
3. Копії постанови направити для відома притягуваному  ОСОБА_1 , для виконання – до відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.І. Бальжик