Справа № 541/1594/26
Номер провадження 2/541/1478/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

30 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Морозовської О.А., за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
АТ «Перший український міжнародний банк» через систему «Електронний суд», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 10.07.2023 року укладено кредитний договір № 200315823963, за яким позичальнику видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 1000,00 грн, який пізніше було збільшено до 25000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 19.03.2026 року склала: 35458,36 грн, з яких: 24999,23 грн заборгованість за кредитом; 10459,13 грн – заборгованість процентами; 0,00 грн заборгованість за комісією. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» суму заборгованості за кредитним договором у сумі 35458,36 грн та сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.05.2026 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Щодо розгляду справи у змішаній формі, відповідно до пункту 113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджено-го рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у змішаній формі з метою процесуальної економії, дотримання розумних строків та уникнення зволікань, що відповідає принципам та завданням цивільного судочинства.
Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Оскільки позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд», примірник позовної заяви разом з додатками до неї, був направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями доказів відправлення.
Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації відповідно до інформації наданої Виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області, поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою "адресат відсутній".Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є належним повідомленням (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Відповідач, також, повідомлявся про розгляд справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, однак відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань до суду не надходили. Однак, відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань до суду не надходили.
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду від відповідача не надходило, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направила.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
10 липня 2023 року ОСОБА_1 підписав заяву № 200315823963 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено, що відповідач (клієнт) просив відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 та надати кредитну карту НОМЕР_2 , на яку встановити кредитний ліміт у сумі 7000,00 грн, на строк 12 місяців, процентна ставка 35,88%, реальна річна процентна ставка 42,36 %. 
10 липня 2023 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами паспорта споживчого кредиту, що засвідчив електронним підписом. В подальшому кредитний ліміт було неодноразово збільшено, останній раз 11.07.2024 до 25000,00 гривень, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту АТ «ПУМБ». 
Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 24.02.2023), передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.
Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.
Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.
З наданої банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів по кредитному договору № 200315823963 від 10.07.2023 року виконував неналежним чином, у зв`язку з чим розмір заборгованості станом на 19.03.2026 року 35458,36 грн, з яких: 24999,23 грн заборгованість за кредитом; 10459,13 грн – заборгованість процентами; 0,00 грн заборгованість за комісією.
20 березня 2026 року позивач направив на адресу відповідача (позичальника) письмові вимоги (повідомлення) про виконання зобов`язань за укладеним договором з вимогою повернення боргу в строк не пізніше 30 днів з дня отримання даного повідомлення, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 200315823963 від 10.07.2023 року не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальна сума якої по вищевказаному кредитну договору станом на 19.03.2026 року склала 35458,36 грн, що підтверджується наданими позивачем доказами.
Відповідач не надав доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, наданий позивачем. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти він використовував, і у нього утворилась заборгованість.
За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом.
Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності надання відповідачем належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наданих позивачем, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 200315823963 від 10.07.2023 року, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2662,40 грн., платіжна інструкція №291 від 17.04.2026 (а.с. 4).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 551, 554, 610, 623, 651, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість станом на 19 березня 2026 року за кредитним договором № 200315823963 від 10.07.2023 року у розмірі 35458 (тридцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 36 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження за адресою: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	О. А. Морозовська