номер провадження справи 7/211/25 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 Справа № 908/3650/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи № 908/3650/25
за позовом: Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв Полку “Азов”, 137, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 32121458)
до відповідача: Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку “ІНДУСТРІАЛБАНК” (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 13857564)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство “Рассвєт” (код ЄДРПОУ 13626540; адреса: 69059, м.Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а)
про стягнення 13971,88 грн,

за участю представників учасників справи:
від позивача: Циганова Оксана Сергіївна (в залі суду) - дов. №1133/20-25 від 01.12.2025
від відповідача: Мамотенко Олег Петрович (в режимі відеконференції) - дов. № 99 від 16.12.2025
від третьої особи: не з`явився

Процесуальні дії у справі. Процесуальні питання, вирішені судом. 
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (сформована в системі “Електронний суд” 04.12.2025, зареєстрована в канцелярії суду вх. № 4037/08-07/25 від 04.12.2025) Концерну “Міські теплові мережі” (надалі – Концерн “МТМ”) до Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку “ІНДУСТРІАЛБАНК” (надалі –ПАТ АКБ “ІНДУСТРІАЛБАНК”) про стягнення 13971,88грн заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії № 72228011 від 22.02.2022 за період лютого 2022 року. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Лєскіній І.Є. та присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/3650/25.
Ухвалою суду від 09.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3650/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Установлено відповідачеві строк для надання суду відзиву на позовну заяву – протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Згідно з ч. 5 ст. 13 ГПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 251 ГПК України визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Так, відповідно до ч.2 ст. 161 ГПК України відзив на позовну заяву для відповідача є першою заявою по суті справи, та попри те, що згідно з ч. 4 цієї статті подання відзиву є правом сторони, а його відсутність не перешкоджає суду вирішити спір за наявними у справі матеріалами, зазначена заява по суті у змагальному процесі має важливе значення (можливість визнання певних обставин; можливість заперечити наведені позивачем обставини із посиланням на відповідні докази та норми права тощо). 
У системі “Електронний суд” відповідачем 24.12.2025 сформовано відзив на позовну заяву (зареєстровано в канцелярії суду за вх. №26038/08-08/25 від 24.12.2025), в якому останній просить суд залучити АТ “РАССВЄТ” до участі у справі як співвідповідача. 
Позивачем 29.12.2025 у системі “Електронний суд” подано відповідь на відзив (зареєстровано в канцелярії суду за вх. №26207/08-08/25 від 29.12.2025), в якій останній заперечив проти поданого відповідачем клопотання та просить суд позов задовольнити, клопотання залишити без задоволення. 
Відповідачем у системі “Електронний суд” 31.12.2025 сформовано заперечення на відповідь на відзив (зареєстровано в канцелярії суду за вх. №26349/08-08/25 від 31.12.2025).
Позивачем 06.01.2026 у системі “Електронний суд” сформовані додаткові пояснення у справі (зареєстровано в канцелярії суду за вх. №227/08-08/26 від 06.01.2026), в яких зазначив, що предметом позову є стягнення з АКБ “Індустріалбанк” на користь Концерну “Міські теплові мережі” суми заборгованості за договором від 22.02.2022 року № 72228011, договір підписаний обома сторонами, що свідчить про прийняття відповідачем всіх умов договору. 
У статті 38 договору зазначається, що “Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони погодилися, що умови Договору застосовуються до відносин між Споживачем і Виконавцем, які виникли до його укладання, а саме з 26 січня 2022 року.” 
Укладання договору було обумовлено тим, що відповідач набув право власності на нежитлове приміщення № 3 в будинку № 4 по вулиці Олександра Пивоварова в місті Запоріжжя. 
Предметом позову є стягнення заборгованості за період з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року, тобто за період, в який відповідач вже був власником нежитлового приміщення, та в період, коли вже був укладений Договір № 72228011. 
Саме набуття право власності на нежитлове приміщення відповідачем та укладання договору № 72228011 є підставою для звернення до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Відповідача суми заборгованості суми боргу 13971,88 грн. 
З тих самих підстав позивач заперечує щодо залучення до справи співвідповідача – АТ “РАССВЕТ”, оскільки АТ “РАССВЕТ” не є власником нежитлового приміщення і не є стороною Договору № 72228011.
Ухвалою суду від 06.02.2026 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №908/3650/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 04.03.2026 о/об 11 год. 00 хв.
Від представника відповідача 26.02.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 02.03.2026 заяву представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку “ІНДУСТРІАЛБАНК” адвоката Мамотенка Олега Петровича про проведення підготовчого засідання у справі №908/3650/25, призначеного на 04.03.2026 об 11 год. 00 хв., та всіх наступних судових засідань у режимі відеоконференці судом задоволено. 
У зв`язку з перебуванням судді Лєскіної І.Є. на лікарняному виникла необхідність перенести судове засідання на іншу дату, про що сторони повідомлені телефонограмами, які долучені до матеріалів справи, та повідомленням суду про призначення судового засідання на 18.03. 2026 о 11 год. 30 хв., 
До того ж, дане повідомлення було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5009.
Від представника відповідача 17.03.2026 через систему “Електронний суд” надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі у зв`язку з тим, що представник АКБ “Індустріалбанк” адвокат Мамотенко О.П. бере участь у судовому засіданні, призначеному ухвалою Верховного Суду (палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду) від 23.02.2026 року у справі № 911/1005/23 (910/19228/23) на 18.03.2026 о 14 год. 30 хв. Водночас просить суд розглянути клопотання про залучення АТ “РАССВЄТ” до участі у справі як співвідповідача без участі представника АКБ “Індустріалбанк”.
У судовому засіданні 18.03.2026 брав участь представник позивача.
Представник позивача в судовому засіданні аргументував відсутність підстав для залучення співвідповідача та наполягав на відмові у задоволенні заявленого відповідачем клопотання.
Ухвалою суду від 18.03.2026 клопотання відповідача про залучення АТ “РАССВЄТ” до участі у справі в якості співвідповідача залишено без задоволення. Відкладено підготовче засідання на 31.03.2026 об 10 год. 00 хв.
Від представника відповідача 29.03.2026 через систему “Електронний суд” надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 908/3650/25 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерного товариства “РАССВЄТ” (код ЄДРПОУ 13626540; адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а). Розгляд даного клопотання відповідач просив здійснити без участі представника АКБ “Індустріалбанк”.
У підготовчому засіданні 31.03.2026 брав участь представник позивача.
Представник позивача заперечила проти клопотання про залучення третьої особи, наполягала на відмові у задоволенні клопотання.
Ухвалою від 31.03.2026 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство “Рассвєт”, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання на 20.04.2026 о/об 09 год. 30 хв.
Позивачем у системі “Електронний суд” 06.04.2026 сформовано клопотання про виконання ухвали суду від 31.03.2026. Представник позивача надіслала на адресу Акціонерного товариства “РАССВЕТ” примірник позовної заяви з додатками та надала суду докази направлення.
У підготовчому засіданні 20.04.2026 брав участь представник позивача.
Представники відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з`явились. 
Суд з`ясував думку представника позивача про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Представник позивача не заперечив.
Ухвалою суду від 20.04.2026 відкладено підготовче засідання в межах строку підготовчого провадження на 04.05.2026 об 10 год. 00 хв.
У підготовчому засіданні 04.05.2026 брав участь представник позивача.
Представники відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з`явились. Про причини неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру до суду від відповідача та третьої особи не надходило. Про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлено належним чином.
У підготовчому засіданні судом розглянуті питання, передбачені частиною 2 ст. 182 ГПК України.
Судом у підготовчому засіданні 04.05.2026 з`ясовано у представника позивача, чи всі докази подані, чи можливо закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
Представник позивача повідомив суд, що всі докази надані та не заперечив проти призначення справи до судового розгляду по суті. 
Ухвалою від 20.04.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.05.2026 о 12 год. 00 хв.
У судовому засіданні 19.05.2026 брали участь представники сторін.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Правової позиції щодо позову не висловив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення відповідної ухвали суду до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, наявна в матеріалах справи. 
Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічного засобу, відповідно до положення ст. 222 ГПК України. 
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача заперечив проти позову, просив суд у його задоволенні відмовити. 
Суд закінчив з`ясування обставин справи, дослідження доказами, провів судові дебати та проголосив у судовому засіданні 19.05.2026 вступну та резолютивну частини рішення. 

Стислий виклад позицій позивача, відповідача. 
Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку “ІНДУСТРІАЛБАНК” 13971,88грн заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії № 72228011 від 22.02.2022 у період лютий 2022 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем належним чином своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за договором № 72228011 від 22.02.2022 у період лютий 2022 року, що стало підставою звернення Концерну “МТМ” до суду з вимогами про стягнення 13971,88грн. 
Позов заявлено на підставі положень Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». 
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позовних вимог, просить суд відмовити у їх задоволенні, виходячи з такого.
Договір № 72228011 визначає предметом зобов`язання надання послуги з постачання теплової енергії та покладає на споживача обов`язок оплачувати надану послугу з урахуванням показників вузла комерційного обліку. При цьому договір не містить умов щодо сплати умовно-постійної частини тарифу як окремого платежу, плати за резервування потужності чи сплати сум незалежно від фактичного споживання. 
Отже, нарахування позивачем умовно-постійної частини тарифу не ґрунтується на умовах договору та є одностороннім розширенням змісту договірного зобов`язання, що суперечить статтям 525 ЦК України. Сам по собі тариф визначає ціну послуги, але не створює нового грошового зобов`язання і не може підміняти собою договір. 
Крім того, відповідач зазначає, що обов`язок оплати комунальних послуг у спірний період було покладено на іншу особу. АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» 26.01.2022 набув право власності на спірний об`єкт нерухомості внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки. Того ж дня між Банком та АТ «РАССВЄТ» укладено Угоду щодо використання нерухомого майна, якою АТ «РАССВЄТ» взяло на себе зобов`язання сплатити всі витрати за комунальні послуги за період з 26.01.2022 по 28.02.2022, у тому числі за теплову енергію. 
За наведених обставин навіть у разі гіпотетичного визнання правомірності нарахувань належним боржником за ними є АТ «РАССВЄТ», а не відповідач. 

Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують.
Концерн «Міські теплові мережі» (надалі – Позивач) діє на підставі статуту, який знаходиться у загальному доступі на офіційному веб-сайті Концерну «МТМ» у мережі Інтернет. 
Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. 
Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 
Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України (чинним на час їх виникнення), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. 
Згідно з частиною 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. 
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. 
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. 
Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
ПАТ АКБ «ІН?ДУ?СТРІ?АЛ?БАНК» є власником нежитлової будівлі 3428,1кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пивоварова Олександра, будинок 4, приміщення 3.
Між ПАТ АКБ «ІН?ДУ?СТРІ?АЛ?БАНК та Концерном «Міські теплові мережі» 22.02.2022 укладено договір № 72228011 з власником будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до положень пункту 38 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. У відповідності до ст.. 631 Цивільного кодексу України сторони погодилися, що умови договору застосовуються до відносин між споживачем і виконавцем, які виникли до його укладання, а саме: з 26 січня 2022 року.
Пунктом 39 договору передбачено порядок його продовження.
Договір підписано представниками сторін без зауважень, скріплено печатками
Відповідач факт укладення та зміст договору не оспорював.
Пунктом 1 договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. 
У пункті 10 договору визначено, що обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі – Методика розподілу). У разі організації вузла обліку не на межі розподілу інженерно-технічних мереж, розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням теплових втрат від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку.
Відповідно до пункту 19 договору плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 та Методики розподілу і розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Пунктом 23 договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Нежитлова будівля за адресою вул. Олександра Пивоварова, будинок 4 приміщення 3 обладнана комерційним приладом обліку теплової енергії. Прилад обліку теплової енергії розташований не на межі балансової належності трубопроводів Концерну «МТМ» та споживача.
Відповідно до п.7.2.43 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Міністерства ПтаЕ від 14.02.2007р. №71 «Облік відпускання і використання теплової енергії має здійснюватися у вузлі обліку теплової енергії, організованому на межі розділу теплових мереж між теплопостачальною організацією та споживачем. У разі організації вузла обліку не на межі розділу теплових мереж розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки розрахункових приладів ». 
В опалювальний період 2021-2022 років фактичне споживання теплоносія на будівлю відповідача не здійснювалось, про що свідчать нульові показники приладу комерційного обліку, тому нарахування у даний період відбувались за умовно-змінною (теплові втрати) та умовно-постійною частинами тарифу
Позивачем був сформований рахунок за лютий 2022 року. 
Ураховуючи те, що відповідач не виконав свої обов`язки, передбачені договором, по зі сплати за надану послугу з постачання теплової енергії, в останнього виникла грошова заборгованість у розмірі 13971,88 грн.
Станом на час розгляду справи доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем не надано.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 2, 3, 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі – ГК України), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.
Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. 
Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.
За змістом ст. 25 вказаного Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).
Положеннями ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що:
споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;
теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;
теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Таким чином аналіз наведених вище понять дозволяє дійти висновку про те, що споживачем теплової енергії у розумінні цього Закону може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.
З огляду на зазначене вище (за умови технічної можливості для приєднання внутрішньобудинкових мереж, теплоспоживчого устаткування до місцевої (розподільчої) теплової мережі) до споживачів теплової енергії відносяться, зокрема, власники/балансоутримувачі/користувачі будинків (споруд), будинки яких приєднані до місцевої (розподільчої) теплової мережі.
Матеріалами справи підтверджено, що об`єкт споживання відповідача приєднаний до централізованих інженерно-технічних систем постачання послуг позивача (теплової мережі).
Згідно з частинами 1, 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають зокрема у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги – послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Між ПАТ АКБ «ІН?ДУ?СТРІ?АЛ?БАНК та Концерном «Міські теплові мережі» 22.02.2022 укладено договір № 72228011 з власником будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до статті 38 Договору зазначається, що “Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони погодилися, що умови Договору застосовуються до відносин між Споживачем і Виконавцем, які виникли до його укладання, а саме з 26 січня 2022 року.” 
Нежитлова будівля за адресою вул. Олександра Пивоварова, будинок 4 приміщення 3 обладнана комерційним приладом обліку теплової енергії. Прилад обліку теплової енергії розташований на межі балансової належності трубопроводів Концерну «МТМ» та споживача. 
Відповідно до п.7.2.43 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Міністерства ПтаЕ від 14.02.2007 №71 «Облік відпускання і використання теплової енергії має здійснюватися у вузлі обліку теплової енергії, організованому на межі розділу теплових мереж між теплопостачальною організацією та споживачем. У разі організації вузла обліку не на межі розділу теплових мереж розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки розрахункових приладів ». 
За приписами п.5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
За приписами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 Концерном Міські теплові мережі для застосування протягом опалювального періоду розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії. Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками. Перша ставка (умовно-змінні витрати) плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії. Друга ставка (умовно-постійні витрати) плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/ годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Тарифи Концерну «Міські теплові мережі» на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послуги з постачання теплової енергії затверджені відповідними рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради та оприлюднені на офіційному веб-порталі Запорізької міської ради та Концерну «Міські теплові мережі». 
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 21 договору).
За умовами п. 23 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
У силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 року, №830 позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.
Як зазначалось вище, відповідно до пункту 19 договору плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 та Методики розподілу і розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Відповідачу нараховується послуга постачання теплової енергії умовно-постійної частини тарифу, постачання теплової енергії умовно-змінної частини згідно показників комерційного приладу обліку теплової енергії, а також теплові втрати трубопроводами теплових мереж споживача від межі майнової належності (точки приєднання теплових мереж споживачів до теплових мереж Концерну «МТМ») до місця встановлення приладу обліку. У
В опалювальний період 2021-2022 років фактичне споживання теплоносія на будівлю відповідача не здійснювалось, про що свідчать нульові показники приладу комерційного обліку, тому нарахування у даний період відбувались за умовно-змінною (теплові втрати) та умовно-постійною частинами тарифу.
На підтвердження вартості наданих послуг позивачем доданий до позову рахунок за надані послуги за договором № 72228011 по приміщенню, що належить відповідачу на праві власності, за спірний період лютий 2022 року, який містить посилання на договір, показники вузла комерційного обліку, тип приладу, що у своїй сукупності дозволяють встановити кількість спожитої теплової енергії відповідачем та її вартість. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Сторонами не оспорюється факт використання нежитлової будівлі за адресою вул. Олександра Пивоварова, будинок 4, приміщення 3, разом із цим відповідач зазначає, що обов`язок оплати комунальних послуг у спірний період було покладено на іншу особу. Так, 26.01.2022 АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» набув право власності на спірний об`єкт нерухомості внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки. Того ж дня між Банком та Акціонерним товариством «РАССВЄТ» укладено Угоду щодо використання нерухомого майна, якою АТ «РАССВЄТ» взяло на себе зобов`язання сплатити всі витрати за комунальні послуги за період з 26.01.2022 по 28.02.2022, у тому числі за теплову енергію. 
У відзиві відповідач посилається на ту обставину, що саме АТ «РАССВЕТ» був споживачем послуг у приміщення № 3 в будинку № 4 по вулиця Пивоварова Олександра в місті Запоріжжя. 
Разом із цим, 22 лютого 2022 року відповідач укладав із позивачем Договір № 7228011, відповідно до пункту 38 Договору відповідач погоджується, що умови даного договору застосовуються до відносин які виникли з 26 січня 2022 року, тобто з моменту набуття права власності на нежитлове приміщення. 
Між Позивачем та АТ «РАССВЕТ» відсутні будь-які договірні відносини щодо нежитлового приміщення № 3 в будинку № 4 по вулиці Пивоварова Олександра в місті Запоріжжя. 
Отже, у силу положень Закону України «Про теплопостачання» саме відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем.
Позивач надіслав відповідачу рахунок за лютий 2022 року на суму 13 971,88 грн. Відповідач рахунок прийняв, заперечень щодо цього рахунку не надав.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи підтверджується надання позивачем визначених законом послуг з теплопостачання на об`єкт нерухомості, що використовує відповідач за лютий 2022 на загальну суму 13971,88 грн.
Ураховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13971,88 грн за надані послуги з теплопостачання у лютому 2022, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо решти пояснень та доводів учасників справи суд зауважує таке.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд із цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову у даній справі не спростовує.

Судові витрати.
Судовий збір на підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача шляхом стягнення з останнього на користь позивача 2422,40 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк “ІНДУСТРІАЛБАНК” (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 13857564) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв Полку “Азов”, 137, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у Філії АТ “ Укрексімбанк ” у м. Києві, МФО 322313, ЄДРПОУ 32121458) суму грошової заборгованості в розмірі 13 971 (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одна) гривня 88 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк “ІНДУСТРІАЛБАНК” (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 13857564) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв Полку “Азов”, 137, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 32121458, на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , ПАТ АБ „УКРГАЗБАНК”, МФО 320478) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору. 
Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.06.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна