Справа № 442/4663/26
Провадження №3/442/974/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
22 червня 2026 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., ознайомившись з матеріалами, які надійшли з Управління СБУ у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и в:
Суд встановив, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора групи режимно-секретної роботи ДВК N? 40 (режимно-секретний орган установи), згідно із положеннями статі 21 Закону та пунктів 41, 42, 43 Порядку, зобов?язана здійснювати постійний контроль за станом режиму секретності в ДВК N? 40 та вимагати від усіх працівників виконання вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці. ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 2. Відповідно до положень пункту 54 Порядку, під час оформлення допуску до державної таємниці ОСОБА_1 взяла на себе письмове зобов?язання громадянина України щодо дотримання та виконання вимог законодавства про державну таємницю, надала письмову згоду на визначені законом обмеження прав у зв?язку з допуском до державної таємниці на підтвердження того, що вона ознайомлена про відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці. Отже, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора групи режимно-секретної роботи, який, в тому числі, має здійснювати контроль за станом режиму секретності в установі та вимагати від усіх працівників виконання вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці, в порушення вимог статей 21, 28 Закону та пунктів 41, 42, 116, 748 Порядку, взятого на себе письмового зобов?язання громадянина України у зв?язку з допуском до державної таємниці, не вжила заходів щодо охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності, чим не забезпечила створення належних умов щодо організації та забезпечення режиму секретності в ДВК № 40.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про слухання справи у її відсутності та визнання вини.
П. 6 ч. 1 ст. 212-2 КупАП передбачає адміністративну відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у порушенні законодавства про державну таємницю, а саме вчиненні діянь зазначених пп. 1-9 ч. 1 коментованої статті.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктами цього правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.
Відомості, що становлять державну таємницю, – це інформація у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки і охорони правопорядку, розголошення якої може завдати шкоди національній безпеці України і які рішенням державних експертів з питань таємниць визнано державною таємницею та включено до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (ЗВДТ). З моменту опублікування зазначеного Зводу (змін до нього) ці відомості підлягають охороні з боку держави як такі, що становлять державну таємницю, хоча б на цей час вони ще не були матеріалізовані.
Зовнішньою (матеріальною) ознакою віднесення документа, виробу або іншого матеріального носія інформації до предметів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, є наданий йому гриф секретності – реквізит матеріального носія таємної інформації, який засвідчує ступінь її секретності («особливої важливості», «цілком таємно», «таємно»). Строк, протягом якого діє рішення про віднесення інформації до державної таємниці, встановлюється Державним експертом з питань таємниць, але не може перевищувати для зазначених видів інформації відповідно 5, 10, 30 і років. Проте після закінчення зазначеного строку його може бути подовжено.
Конкретні види інформації, яка належить до державної таємниці, перелічені у Законі України «Про державну таємницю». Ними є інформація у сфері: 1) оборони; 2) економіки, науки і техніки; 3) зовнішніх відносин; 4) у сфері державної безпеки та охорони правопорядку.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 62/26/272-16/71 від 02.06.2026, витягом з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею в державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)» від 02.06.2026, зобов`язанням  ОСОБА_2 у зв`язку з допуском до державної таємниці.
Таким чином, суддя доходить висновку, що  ОСОБА_1 порушила вимоги п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме не вжила заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечила контроль за охороною державної таємниці.
З врахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, обтяжуючих та пом`якшуючих обставини, вважаю за необхідне накласти на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 30-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять)грн.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 665,60 грн., який сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись статтями 212-2, 283, 284 КУпАП України, суддя
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять)грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. в дохід держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Нагірна О.Б.