Справа № 946/10048/24 
Провадження № 2/946/904/26 
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

07 травня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої - судді: Бальжик О.І.
за участю секретаря: Дойчевої М.Ф.
представника позивача: ОСОБА_1 
представника відповідача: Константинова В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, – орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви (стаття 175 ЦПК України)

1.1. 17.12.2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, яким просила позбавити його батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від цивільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З серпня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають разом як родина. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2024 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Згідно довідки від 29.10.24 року № 84647 позивачка аліменти не отримувала за період з 07.09.2023 року по 29.10.2024 року. На теперішній час ОСОБА_3 не сплачує аліменти та не надає будь-якої фінансової допомоги дитині взагалі, а також не спілкується з донькою три роки. 05.08.2022 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . На теперішній час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю та вітчимом ОСОБА_6 , а також його дітьми. Відповідач фактично покинув свою доньку, чим ухиляється від виконання своїх обов`язків з серпня 2021 року, не виявляє батьківської турботи і опіки, не приймає участі в вихованні, оздоровленні та утриманні доньки. ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_7 з 10.06.2022 року мешкає на території Словацької Республіки. Згідно довідки від 19.09.2024 року ОСОБА_7 регулярно відвідує школу, поведінка у школі хороша, дитина спокійна, уникає конфліктних ситуацій, активна в шкільній діяльності та у спілкуванні з дорослими ввічлива. Збори сплачуються ОСОБА_6 . Згідно довідки від 25.09.2024 року ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_7 проживають разом з її чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його дітьми: донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_6 має власний будинок, ОСОБА_7 має окрему кімнату в цьому будинку та повністю має необхідні речі для комфортного проживання. Саме мати та вітчим приділяють багато уваги вихованню ОСОБА_7 , завжди тримають на все контролі, що стосується дитини, постійно відвідують батьківські збори, спілкуються з вчителями. Враховуючи вищевказане, позивачка вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Суть відзиву на позовну заяву (стаття 178 ЦПК України)

2.1. 25.07.2025 року представник відповідача – адвокат Константинов В.І. направив відзив на позовну заяву (а.с.80-81 т.1), яким вважає позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що твердження позивачки про перебування сторін у цивільному шлюбі не відповідає дійсності, оскільки офіційно цивільний шлюб між ними не був зареєстрований, вони проживали як співмешканці, а наразі позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Доводи позивачки про припинення спільного проживання з серпня 2021 року є неправдивими, адже 18.01.2022 року відповідач виїхав у довготривале відрядження за межі України, при цьому позивачка разом із донькою його проводжали, і до травня 2022 року сторони підтримували телефонний зв`язок, після чого позивачка припинила спілкування у зв`язку з новими стосунками з ОСОБА_6 . Саме позивачка обмежила спілкування дитини з батьком та його родиною, змінивши номери телефонів та виїхавши до Словацької Республіки без повідомлення відповідача про місце проживання дитини, одночасно звернувшись до суду із заявами про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Відповідач виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, передбачений ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, а саме після отримання інформації про заборгованість він її погасив та надав підтверджуючі квитанції. Висновком органів опіки та піклування Ізмаїльської міської ради від 03.03.2025 року №04/21-217 встановлено недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Довідкою Ізмаїльської міської центральної лікарні від 05.02.2025 року підтверджено, що відповідач не перебуває на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога. Позивачка фактично позбавила дитину можливості спілкуватися не лише з батьком, але й з бабусею та дідусем, що суперечить праву дитини на сімейні зв`язки. Дитина достатньо розвинена, навчається успішно і має право висловлювати власну думку щодо спілкування з батьком та родичами, проте її позиція не була врахована. Таким чином, відсутність заборгованості по аліментах, виконання відповідачем батьківських обов`язків, а також штучне обмеження спілкування з дитиною з боку позивачки свідчать про необґрунтованість позовних вимог, які подані не в інтересах дитини, а з особистих мотивів позивачки, що суперечить принципу пріоритетності прав та інтересів дитини.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

3.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 17.12.2024 року, справа № 946/10048/24 передана на розгляд судді Бальжик О.І (а.с.47 т.1).
3.2. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І. від 09.01.2025 року відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с.50 т.1).
3.3. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2025 року витребувано інформацію з відокремленого відділу обробки даних центральної підсистеми інтеграційної інформаційної-телекомунікаційної підсистеми «Гарт» Адміністрації прикордонної служби України (а.с.100 т.1).
3.4. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2025 року забезпечено право дитини ОСОБА_5 бути заслуханою під час вирішення спору про позбавлення батьківських прав (а.с.159-161 т.1).
3.5. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2025 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с.181 т.1).
3.6. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.180 т.1).
3.7. Під час розгляду справи здійснювалася повна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

ІV. Виклад позиції учасників судового процесу

4.1. Відповідач, а також треті особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідач направив представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Представники третіх осіб звернулися із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Додатково просили при винесенні рішення врахувати інтереси дитини та висновки органу опіки та піклування.
4.2. У судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 та її представник – адвокат Резник Ю.Д. позов підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні на підставі викладених у ньому доводів. Додатково представник позивачки зазначила, що відповідач тривалий час фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Хоча заборгованість по аліментах на момент розгляду справи була погашена, сам факт їх невиплати протягом тривалого періоду свідчить про неналежне ставлення до дитини. Вона наголосила, що кошти перераховує не сам відповідач, а його мати, що підтверджує відсутність особистої участі батька у забезпеченні доньки. Дитина проживає у новій сім`ї, має належні умови, навчається, займається творчістю та висловила бажання змінити прізвище і по батькові відповідно до даних вітчима, якого сприймає своїм батьком. Крім того, висновки психолога підтверджують, що дитина зазнала травматичного досвіду від поведінки відповідача і не бажає з ним спілкуватися. 
4.3. Представник відповідача – адвокат Константинов В.І. заперечував проти задоволення позову, у своїх поясненнях наголосив, що позов про позбавлення батьківських прав має приховану мету, пов`язану з отриманням громадянства Словаччини для дитини через процедуру возз`єднання сім`ї. Він зазначив, що відповідач працює моряком, постійно перебуває у рейсах, проходить медичні комісії, і тому твердження про його алкоголізм чи наркотичну залежність є безпідставними. Дитина фактично повторює слова дорослих, а її позиція сформована середовищем матері та вітчима, які самостійно обмежили контакти з батьком, заблокували його номери та не повідомили адресу проживання. Він також звернув увагу на те, що позивачка не надала доказів власного заробітку чи фінансової участі у забезпеченні дитини, тоді як відповідач протягом років працював і утримував сім`ю. Адвокат підкреслив висновки органів опіки, які двічі визнали недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача, а також нагадав про факти, що дитина отримувала подарунки від батька, які позивачка ігнорує. У своїй аргументації він зробив акцент на тому, що позбавлення батьківських прав використовується як інструмент для досягнення міграційних цілей, а не як захід захисту інтересів дитини, і що відповідач не є особою, яка веде асоціальний спосіб життя чи становить загрозу для доньки.

V. Оцінка та висновки судді

5.1. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, з`ясувавши думку дитини, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку.
5.2. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
5.3. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
5.4. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
5.5. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
5.6. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
5.7. Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
5.8. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
5.9. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 24.09.014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 1219 (а.с.9 т.1).
5.10. 05.08.2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 334 (а.с.10 т.1).
5.11. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2024 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13-14 т.1).
5.12. Відповідно до довідки № 84647 від 29.10.2024 року, наданої Ізмаїльським відділом ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно даних виконавчого провадження за період з 07.09.2023 року по 29.10.2024 року стягувач ОСОБА_2 аліменти не отримувала (а.с.11 т.1).
Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 75316408, станом на 10.02.2025 року ОСОБА_3 заборгованості не має (а.с.73 т.1).
5.13. Згідно з консультаційним висновком лікаря-нарколога ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не зверталася (а.с.16 т.1).
5.14. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України № ФОВА-002440994, станом на 26.10.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с.17 т.1). 
5.15. ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_5 з 10.06.2022 року мешкають на території Словацької Республіки, що підтверджується довідками про тимчасовий притулок (а.с.18-21 т.1).
5.16. Згідно довідки від 19.09.2024 року ОСОБА_5 навчається у початковій школі «Юліуса Юрая Турзу м. Детва вулиця А. Бернолака 20, 962 12 м. Детва» з 01.09.2022 року (а.с.22-23 т.1).
5.17. Відповідно до Довідки-характеристики, наданою Бросківським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 закінчив Бросківську ЗОШ. У школі вчився добре, серед однокласників і вчителів користувався повагою. Після закінчення школи поступив в Ізмаїльський технікум механізації, після закінчення навчався в Миколаївському корабельному університеті. Після закінчення працював та на даний час виїхав за кордон, на заробітки. Проживав разом з цивільною дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в спадковому будинку бабусі ОСОБА_11 , де народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час проживання скарг зі сторони цивільної дружини не було. Сім`я повністю знаходилась на його утриманні. За характером ОСОБА_11 спокійний, добродушний, за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, користується повагою серед сусідів та мешканців села, завжди готовий прийти на допомогу. Заяв та скарг на ОСОБА_3 від мешканців села, цивільної дружини, та сусідів не надходило (а.с.70 т.1).
5.18. Згідно відповіді директора КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня» № 01/06-174 від 05.02.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за медичною допомогою до лікаря-психіатра або лікаря-нарколога КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня» не звертався, у зв`язку з чим під наглядом зазначених вище лікарів-спеціалістів не перебуває (а.с. 75 т.1).
5.19. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України № ФОВА-03601072, станом на 08.04.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с.98 т.1).
5.20. 18.01.2022 року ОСОБА_3 виїхав з території України, що підтверджується витягом з бази даних Адміністрації прикордонної служби України №19/40151-25 від 16.05.2025 року (а.с.103-104 т.1).
5.21. Згідно довідки Бросківського закладу загальної освіти Саф`янівської сільської ради № 05/06-06/160 від 03.03.2025 року ОСОБА_5 була зарахована до закладу згідно наказу 12/У від 31.05.2021 року. Відрахована з закладу згідно наказу 11/У від 27.03.2023 року. Влітку 2023 року мати особисто забрала особову справу та медичні документи, які зберігалися в архіві закладу (а.с.134-137 т.1).
5.22. Відповідно до погосподарської книги Ларжанського старостинського округу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , – мати малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 – з 01.03.2007 року по 16.08.2023 року. Місце реєстрації малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вищевказаною адресою відсутнє (а.с.139 т.1).
5.23. Згідно з Висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 04/21-217 від 03.03.2025 року орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недоцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.62-65 т.1). 
5.24. Згідно з Висновком органу опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №170 від 29.07.2025 року Саф`янівська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області як орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-17 т.2)
5.25. Допитаний у судовому свідок ОСОБА_6 пояснив, що є чоловіком позивачки ОСОБА_2 , займається підприємницькою діяльністю та проживає разом із сім`єю у Словацькій Республіці. У липні 2022 року відбулася телефонна розмова з відповідачем ОСОБА_3 , який зателефонував близько четвертої години ранку на телефон його дружини. Оскільки дружина спала, трубку взяв він сам. У розмові відповідач висловлював погрози, що не дасть позивачці спокійно жити. У серпні 2022 року відбулася відеозустріч між відповідачем та його донькою ОСОБА_7 . Дитина не виявляла бажання спілкуватися, однак погодилася на розмову. Під час спілкування відповідач ставив дитині питання особистого характеру щодо матері, після чого почав кричати, що спричинило у дитини істерику. ОСОБА_7 просила свідка видалити номер відповідача та заблокувати його. Після цього дитина почала прокидатися вночі у стані істерики, і він разом із ОСОБА_12 змушені були її заспокоювати. З серпня 2022 року відповідач більше не виходив на зв`язок ні з ним, ні з позивачкою, ні з донькою. У зв`язку з цим дитині було придбано новий телефон та змінено номер. ОСОБА_7 самостійно висловила бажання змінити прізвище та по батькові відповідно до його даних, оскільки сприймає його як батька. Він має можливість забезпечувати сім`ю, його дружина не працює, а всі витрати на утримання дітей він бере на себе. Разом із дружиною вони відвідують батьківські збори у школі, оскільки позивачка ще недостатньо володіє словацькою мовою. Його діти також називають позивачку «мамою». ОСОБА_7 забезпечена страховкою, яку він оплачує, має належні умови проживання, займається творчістю (ліпленням, малюванням), отримує все необхідне для розвитку. На харчування у школі витрачається близько 1 000 євро на одну дитину. Відповідач добровільно аліменти не сплачував, навіть після рішення суду, хоча мав таку можливість. За його словами, відповідач здійснює лише мінімальні виплати у розмірі близько 2 500 гривень, що не відповідає реальним потребам дитини. Подарунків від відповідача дитина не отримувала. Він особисто не повідомляв відповідачу нову адресу проживання дитини, однак у позивачки є банківський рахунок, на який відповідач міг би перераховувати кошти, якщо мав бажання допомагати.
5.26. Свідок ОСОБА_13 пояснила, що проживає у Румунії, є сестрою позивачки ОСОБА_2 та знайома з відповідачем ОСОБА_3 , оскільки він є колишнім чоловіком її сестри. На даний час її сестра та племінниця ОСОБА_7 проживають у належних умовах разом із чоловіком ОСОБА_6 , який піклується про них та повністю забезпечує сім`ю. ОСОБА_14 має ще двох дітей – ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_7 успішно навчається у школі, займається мистецтвом, бере участь у сімейних поїздках на природу, які організовує ОСОБА_6 . ОСОБА_13 зазначила, що їй відомі обставини проживання сестри з відповідачем ОСОБА_3 . Раніше вона періодично мешкала разом із ними та особисто бачила, як відповідач поводився агресивно, наносив тілесні ушкодження сестрі, регулярно вживав алкоголь та застосовував фізичне насильство. За її словами, були випадки, коли вони разом із сестрою та дитиною змушені були тікати до батьків через агресивні дії відповідача. Зокрема, одного разу він взяв лом та почав бити електрощиток, що створювало небезпеку для життя та здоров`я. У сестри завжди був зібраний «тривожний чемоданчик» для можливості швидкого виїзду. Сестра не зверталася до поліції через страх перед реакцією відповідача. Дитина не бажає спілкуватися з батьком, оскільки він висловлював їй образливі речі під час телефонних розмов. Вона пригадала, що під час вагітності сестри відповідач намагався вдарити їхнього батька. У селі Броска Ізмаїльського району Одеської області, де раніше проживала їхня сім`я, умови були незадовільними: у будинку не було вбиральні, відповідач постійно залазив у борги через нестачу коштів, регулярно вживав алкоголь та курив не лише тютюн. Матеріальне забезпечення сім`ї здійснювалося переважно за рахунок допомоги батьків та її власної роботи. Позивачка також витрачала власні кошти на утримання сім`ї. За її словами, лише один раз відповідач оплатив відпочинок на морі, коли вони всі разом їздили у відпустку.
5.27. Свідок ОСОБА_17 пояснила, що є подругою позивачки ОСОБА_2 , з відповідачем ОСОБА_3 особисто не знайома. Зі слів та власних спостережень їй відомі обставини проживання позивачки з відповідачем. Вона знайома з ОСОБА_2 з 2008 року, підтримувала з нею дружні стосунки, вони часто зустрічалися та спілкувалися. У 2014 році народилася донька ОСОБА_7 . У 2015 році свідок отримала від позивачки тривожний дзвінок, після чого та приїхала до неї у стані сильного переляку разом із малолітньою дитиною. ОСОБА_12 пояснила, що відповідач повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння, кричав, погрожував та вживав нецензурну лексику. Вона надала подрузі тимчасовий притулок. У 2018 році стався інший інцидент: позивачка зателефонувала їй у стані істерики, повідомила про побої з боку відповідача. Вона разом із братом забрала її з дому, де проживала сім`я, та виявила на руках позивачки синці, а дитина була налякана. За словами позивачки, відповідач перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Після цього він надсилав їй голосові повідомлення з погрозами, а також фотографії порваних документів (свідоцтва про народження, трудової книжки, медичних документів). Свідок підтвердила, що умови проживання у будинку в селі Броска Ізмаїльського району Одеської області були незадовільними: тривалий час не було санвузла, позивачка змушена була топити піч, лише згодом з`явився унітаз та душова кабіна у невеликій кімнаті. Для проживання з малолітньою дитиною умови були непридатними. Позивачка неодноразово зверталася до ОСОБА_17 за матеріальною допомогою, оскільки відповідач не забезпечував сім`ю належним чином. Були випадки, коли у дитини піднімалася температура, але у матері не було коштів навіть на ліки. Позивачка намагалася заробляти самостійно, працюючи дистанційно в інтернет-магазинах та виконуючи дрібні підробітки. Свідок підтвердила, що у 2021 році ОСОБА_7 пішла до школи, однак відповідач не був присутній на святі першого дзвоника. На теперішній час дитина проживає у належних умовах разом із матір`ю та її чоловіком ОСОБА_6 у Словацькій Республіці, навчається у місцевій школі, має все необхідне для розвитку, називає ОСОБА_6 своїм батьком та підтримує з ним добрі стосунки. ОСОБА_17 наголосила, що дитина не бажає спілкуватися з біологічним батьком, оскільки має травматичні спогади про його агресивну поведінку щодо матері.
5.28. Свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_2 є невісткою сина його брата, а відповідач ОСОБА_3 – його племінником. За його словами, сім`я проживала поряд, через огорожу, він часто заходив у гості й ніколи не чув конфліктів між ними. Свідок охарактеризував їхні стосунки як добрі, зазначивши, що ОСОБА_11 дуже піклувався про доньку ОСОБА_7 , виконував усі батьківські обов`язки, навіть міняв підгузки, дарував іграшки та купив великий батут, коли дитина цього захотіла. На його думку, ОСОБА_7 завжди тягнулася до батька, а ОСОБА_2 виглядала тихою та спокійною, і він мав враження, що у них була ідеальна сім`я. Свідок додав, що ОСОБА_11 працював у рейсах, а ОСОБА_12 не працювала, бо займалася вихованням дитини. Він ніколи не бачив ОСОБА_3 п`яним, лише міг небагато випити на свята, як усі люди. За його спогадами, подружжя проживало разом близько 10-12 років, окремо від батьків, і він регулярно бачив їх на свята та під час приїздів ОСОБА_11 з рейсів. Також додав, що останній раз бачив ОСОБА_2 приблизно два роки тому, у 2022 (2023) році, після дня народження, коли ОСОБА_11 поїхав у черговий рейс.
5.29. Свідок ОСОБА_19 , яка працює викладачем математики, пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є рідним племінником її чоловіка. Після початку війни ОСОБА_2 разом із донькою виїхала за кордон задля безпеки. За її словами, спочатку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримували спілкування, однак згодом воно припинилося, оскільки позивачка створила нову сім`ю у Словенії. Коли вони ще були разом, сім`я виглядала доглянутою та благополучною, і вона не може сказати нічого поганого про їхні стосунки. Вона пригадала, що сім`я проживала разом приблизно з 2011 року, а зі слів знайомих знає, що до народження доньки ОСОБА_20 працювала у піцерії. Свідок розповіла, що вони зустрічалися на різдвяні свята, де за одним столом були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його батьки, і дитина завжди виглядала щасливою, коли батьки були поруч. Вона бачила, що ОСОБА_11 дарував доньці речі, іграшки, батут. Останній раз свідок бачила ОСОБА_7 влітку, 23 липня 2021 року, а здебільшого зустрічі відбувалися на свята у бабусі та дідуся. Також, зі слів знайомих їй відомо, що у будинку, де проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , був зроблений ремонт і створені всі необхідні умови для життя.
5.30. Свідок ОСОБА_21 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його сином, а ОСОБА_2 – невісткою. На початку 2022 року ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_7 виїхала до Румунії, де познайомилася з ОСОБА_6 та згодом вийшла за нього заміж. Банківська картка ОСОБА_11 була у ОСОБА_2 , і вона знімала з неї кошти на власні потреби. Сім`я проживала у будинку бабусі, де відповідач зробив ремонт, облаштував опалення, встановив туалет, придбав пральну машину та інші необхідні речі для побуту. ОСОБА_11 також купував дитині іграшки, у тому числі батут. За його словами, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прожили разом близько десяти років. На початку спільного життя ОСОБА_12 деякий час працювала на «Росінці», приблизно півтора місяця, але після народження доньки більше не працювала. Позивачка мала намір займатися манікюром, однак клієнтів він не бачив. Свідок наголосив, що коли ОСОБА_11 був у рейсах, він сам допомагав невістці з опаленням, рубав дрова, а коли син перебував удома, то всі домашні справи виконував він, оскільки, на його думку, невістка була ледача. ОСОБА_11 готував їжу, доглядав за дитиною, завжди носив її на руках і проявляв турботу. Свідок підкреслив, що його син ніколи не вживав наркотичних речовин і не мав конфліктів із дружиною.
5.31. Свідок ОСОБА_22 пояснила, що знайома з ОСОБА_3 понад 25 років, оскільки вони є сусідами у селі Броска Ізмаїльського району Одеської області, і за цей час ніколи не бачила його п`яним. Вона працювала у магазині, де ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом купували товари. За її словами, дідусь відповідача часто балував онуку ОСОБА_7 подарунками та грошима. Вона приходила у гості зі своєю дитиною до сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . ОСОБА_12 ніколи не працювала, усі господарські справи виконували батьки ОСОБА_11 , а сама вона не займалася навіть роботою в огороді. ОСОБА_11 ходив у рейси, а ОСОБА_12 була замкненою, мало розповідала про своє життя. Водночас вона підтвердила, що ніколи не бачила, щоб ОСОБА_11 вживав наркотичні речовини, він завжди дбайливо ставився до доньки, купував їй іграшки, солодощі, замовляв доставку їжі, і дитина ніколи його не боялася та не зазнавала образ. ОСОБА_22 зазначила, що бачила, як ОСОБА_2 проводила час лише в інтернеті та не працювала, а гроші, які заробляв ОСОБА_11 у рейсах, вона швидко витрачала. Дитина ОСОБА_7 навчалася у школі в селі Броска Ізмаїльського району Одеської області, але їй невідомо, хто займався підготовкою дитини до школи. Вона ніколи не чула, щоб ОСОБА_11 виганяв дитину чи ОСОБА_12 з дому через сварки.
5.32. Свідок ОСОБА_23 , яка працює соціальним працівником у селі Броска Ізмаїльського району Одеської області, пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її сином, а ОСОБА_2 – його співмешканкою. Між сторонами не було бійок чи конфліктів на ґрунті алкоголю. За її словами, ОСОБА_2 деякий час працювала у піцерії «Дельта» в місті Ізмаїлі помічником кухаря, приблизно місяць-півтора, після чого перестала працювати. ОСОБА_11 завжди приїжджав до неї після роботи, згодом їхні стосунки стали серйознішими, і вони почали жити разом. Син займався господарством, готував їжу, а ОСОБА_12 або лінувалася, або не вміла готувати. Дитина садок не відвідувала, лише кілька разів її возили на заняття з англійської мови. На думку свідка, ОСОБА_2 не брала активної участі у розвитку доньки, тоді як ОСОБА_11 завжди виконував усі бажання дитини, ніколи її не лаяв і проявляв турботу. ОСОБА_12 ніколи не скаржилася на образи з боку ОСОБА_3 . Водночас зі слів сина їй відомо, що ще до народження дитини ОСОБА_12 принесла додому наркотичну речовину, яку вони пробували курити разом. З 2012 року пара мешкала у її будинку, завжди перебувала у лагідних відносинах, і серйозних конфліктів між ними не було. Лише один раз вони сильно посварилися, але наступного дня помирилися. За словами свідка, сторони прожили разом близько десяти років, ОСОБА_11 навіть купив обручки, однак після того, як дізнався про зраду позивачки, відмовився від одруження. Вже три роки ОСОБА_11 не спілкується зі ОСОБА_12 , хоча вона писала йому цього літа після одного із судових засідань. Син проживає за кордоном, знає адресу доньки, але не їздить до неї, оскільки не хоче бачитися зі ОСОБА_12 та її новим чоловіком. Дитина мала всі умови для проживання, мала власне ліжко, хоча зі слів ОСОБА_2 вона часто спала разом із матір`ю, а ОСОБА_11 – окремо, щоб дитина не падала з ліжка. Її син не спілкується з донькою, оскільки його номери заблоковані. У 2022-2023 роках ОСОБА_12 знімала гроші з банківської картки ОСОБА_11 , поки він її не заблокував.
5.33. Допитана у судовому засіданні дитина ОСОБА_5 повідомила, що на даний час проживає у Словацькій Республіці разом із матір`ю, її чоловіком ОСОБА_6 , сестрою ОСОБА_16 та братом ОСОБА_15 . Вона має окрему кімнату у квартирі, яка складається з шести кімнат, забезпечена усім необхідним для комфортного проживання, відвідує школу №?4, де успішно навчається, виконує домашні завдання, бере участь у позашкільних заходах, а у вихідні дні разом із родиною проводить час на природі. У майбутньому бажає здобути професію поліцейського або ветеринара.
ОСОБА_7 пояснила, що останні три роки не підтримує спілкування з біологічним батьком ОСОБА_3 , оскільки він проявляв агресивну поведінку, вживав нецензурну лексику, кричав на неї та матір, а також застосовував фізичне насильство. Дитина наголосила, що саме через ці обставини вона не бажає підтримувати контакти з батьком. Вона також зазначила, що проживала раніше в Україні, у селі Броска, разом із матір`ю та батьком, однак має негативні спогади про цей період і не бажає повертатися до попереднього місця проживання.
Також дитина повідомила, що підтримує стосунки з бабусею та дідусем зі сторони матері, а зі стороною батька не спілкується, оскільки вони підтримували його позицію. Водночас вона має позитивні стосунки з родиною вітчима, зокрема з бабусею по його лінії, і характеризує ОСОБА_6 як доброго та турботливого, висловлюючи бажання проживати разом із ним та матір`ю у майбутньому. ОСОБА_7 також заявила про своє бажання змінити прізвище та по батькові відповідно до даних вітчима, оскільки саме його вона сприймає як батька.
5.34. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
5.35. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
5.36. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
5.37. На думку суду, надані позивачкою до суду докази не свідчать про злісне ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, його винну поведінку щодо дитини.
5.38. Так, позивачка наголошує на тому, що відповідач не зустрічається та не спілкується з дочкою, не цікавиться її розвитком, не приїжджає до дитини.
5.39. Проте, врахування конкретних обставини розглядуваної справи, а саме проживання сторін у різних країнах, зміну номеру телефону дитини, конфлікти між сторонами, а також аналіз процесуальної поведінки відповідача (категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, звернулася до адвоката для відстоювання правової позиції), свідчить про те, що батько бажає зберегти зв`язок із дитиною, а справа має для нього важливе значення. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що фактичне місце проживання дитини стало відомо відповідачеві лише під час розгляду даної справи. 
5.40. Надаючи оцінку доводам позивачки, а також показанням допитаних у судовому засіданні свідків, суд звертає увагу на те, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №320/5094/19 (провадження №61-7357св21). Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).
5.41. Оцінюючи показання дитини, суд враховує, що вони можуть формуватися під впливом матері та її оточення, з яким дитина постійно проживає. У судовому засіданні психолог підтвердив, що ОСОБА_5 здатна відтворювати почуте від дорослих, а її власна позиція може бути частково зумовлена середовищем, у якому вона перебуває. 
5.42. Разом з тим суд бере до уваги, що відповідач протягом тривалого часу працював у рейсах, забезпечував сім`ю матеріально, створював належні побутові умови для проживання, придбавав речі та подарунки для доньки, що підтверджено показаннями свідків. За таких умов, суд вважає, що показання дитини не можуть бути єдиною та вирішальною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вони відображають лише її теперішнє емоційне ставлення, і не спростовують факту належного виконання батьком своїх обов`язків у минулому та його готовності брати участь у житті доньки надалі.
5.43. Жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують відповідача, зокрема, притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення домашнього насильства, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше суду не надано.
5.44. Про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 також зазначено у двох письмових висновках органу опіки та піклування, які прийнято на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
5.45. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд не вбачає наявність підстав, передбачених статті 164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним.
5.46. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.
Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони на висновки не впливають.
5.47. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст.11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, – орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, - залишити без задоволення.
Копії рішення надіслати для відома учасникам.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: 	О.І.Бальжик