Справа №: 343/2265/25 
Провадження №: 2/343/224/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Керніцького І. І., 
з участю: секретаря судового засідання – Луцик Т. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Долині справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вигодський лісокомбінат" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про виділ частки в натурі,
за участю: представниці позивача ТОВ "Вигодський лісокомбінат" - адвокатки Кріль О.М.,
відповідачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ,
представника відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – адвоката Парфан Т.Д.,
В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить:
припинити право спільної часткової власності на 13/100 гуртожитку, розташованого за адресою: смт.Вигода, Калуський/Долинський район, Івано-Франківська область, загальною площею 1034,1 м. кв.; 
виділити у натурі належну позивачу 13/100 частки гуртожитку у вигляді: квартири АДРЕСА_1 (1-1 кімната 14,5 м2), площею 14,5 м2.; квартири АДРЕСА_2 (2-1 кімната 15,0 м2), площею 15,0 м2; квартири АДРЕСА_3 (1-тамбур 3,2 м2, 2-кімната 17,8 м2, 3-кімната 12.2 м2, 4-санвузол 2.9 м2), площею 36,1м2; 5-тамбур 1,1 м2; 4-коридор 8,7 м2; 3-коридор 22/100 10,4 м2; 1 -сходова 13,0 м2; поверх 1-сходова 13,0 м2; поверх 1-сходова 13,0 м2; 28-коридор 9/100 4,7 м2; 
визнати за ТОВ «Вигодський ЛК» (код ЄДРПОУ 00274232) право власності на зазначені приміщення, частку визначити як 1/1. 
Вимоги обґрунтовує тим, що на праві приватної власності позивачу належав гуртожиток, площею 1034,1 м.кв. в смт. Вигода, Долинський р-н., Івано-Франківська обл., частка 1/1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 08.09.2011.
На підставі договорів купівлі-продажу позивач відчужив на користь відповідачів 87/100 часток гуртожитку. У власності позивача залишилось 13/100 частки гуртожитку, про що зроблено відповідні відмітки нотаріусом у свідоцтві про право власності.
Вказана частка в натуральному виразі відповідає окремим житловим та підсобним приміщенням.
Між сторонами відсутня домовленість про порядок користування зазначеними приміщеннями, унаслідок чого позивач фактично позбавлений можливості реалізувати своє право власності на належну йому частку. 
Право власності, згідно із законом, полягає у праві особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Це право включає можливість здійснювати будь-які дії щодо майна, які не суперечать закону, а також захист цього майна від протиправних посягань. 
Право власності охороняється законом, і держава забезпечує його стабільність. Власник має право на захист свого майна від незаконних дій інших осіб. З іншого боку, власник зобов`язаний використовувати майно таким чином, щоб це не шкодило іншим особам, суспільству та навколишньому середовищу, згідно з Конституцією України. 
Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу (виділу) будинку відповідно до цих часток. 
16.12.2025 в системі “Електронний суд” представник відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – адвоката Парфан Т.Д. сформував відзиви на позовну заяву в яких йдеть про те, що «Вигодський лісокомбінат» і відповідачі уклали договора купівлі продажу, згідно якого продавець передав (продав), а покупець прийняв ( купив) у власність частки гуртожитку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4 .
Позивач стверджує, що є власником частки розміром 13/100 гуртожитку за адресою селище Вигода Калуський район Івано-Франківська область. Іншими частками гуртожитку згідно з позовною заявою володіють відповідачі.
Також позивач вказує, що між ним та іншими співвласниками майна ( відповідачами) не досягнуто домовленості про порядок користування приміщеннями , у зв`язку з чим позивач не може реалізувати своє право власності на належну йому частку.
Право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна гуртожиток за адресою АДРЕСА_4 припинено у зв`язку з поділом.
Припинення правового статусу спірного майна, як майна, що перебуває у спільній частковій власності, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Позивач реалізував своє право на поділ майна, що перебувало у спільній частковій власності позивача та відповідачів шляхом поділу майна в натурі між співвласниками згідно із нотаріально посвідченою заявою від 06.07.2015.
Допоміжні приміщення після переведення гуртожитку у житловий фонд набули статусу спільної сумісної власності і позивач має право користуватися ними на рівні з іншими власниками квартир.
Таким чином, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є самостійною підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.
Просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Вигодський лісокомбінат» .
Представниця позивача ТОВ "Вигодський лісокомбінат" - адвокатка Кріль О.М.в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги, просила відмовити у їх задоволенні.
Відповідачка ОСОБА_8 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені.
У судовому засіданні представника відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – адвокат Парфан Т.Д. позовні вимоги не визнав, оскільки позов безпідставний, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
Як зазначила представниця позивача, на праві приватної власності позивачу належав гуртожиток, площею 1034,1 м.кв. в смт. Вигода, Долинський р-н., Івано-Франківська обл., частка 1/1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 08.09.2011 (а.с.7).
На підставі договорів купівлі-продажу позивач відчужив на користь відповідачів 87/100 часток гуртожитку. У власності позивача залишилось 13/100 частки гуртожитку, про що зроблено відповідні відмітки нотаріусом у Свідоцтві про право власності.
Встановлено в судовому засіданні та вбачається із договорів купівлі-продажу: 
31 липня 2013 року ПАТ «Вигодський лісокомбінат» (Продавець) і ОСОБА_8 (Покупець) уклали договір купівлі продажу ( Договір) , згідно якого Продавець передав ( продав) , а Покупець прийняв ( купив) у власність 11/100 часток гуртожитку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4 (договір купівлі –продажу від 31.07.2013 а.с.8);
30 вересня 2013 року ПАТ «Вигодський лісокомбінат» ( Продавець) і ОСОБА_1 (Покупець) уклали договір купівлі продажу ( Договір) , згідно якого Продавець передав ( продав) , а Покупець прийняв ( купив) у власність 7/100 часток гуртожитку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4  (договір купівлі –продажу від 30.09.2013 а.с.10);
31 липня 2013 року ПАТ «Вигодський лісокомбінат» передав, а ОСОБА_4 прийняв 13/100 часток гуртожитку ( приміщення згідно переліку) за адресою: АДРЕСА_4  (договір купівлі –продажу від 31.07.2013 а.с.78);
31 липня 2013 року ПАТ «Вигодський лісокомбінат» ( Продавець) і ОСОБА_5 ( Покупець) уклали договір купівлі продажу ( Договір) , згідно якого Продавець передав ( продав), а Покупець прийняв ( купив) у власність 19/100 часток гуртожитку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4  (договір купівлі –продажу від 31.07.2013 а.с.101);
30 вересня 2013 року ПАТ «Вигодський лісокомбінат» ( Продавець) і ОСОБА_2 ( Покупець) уклали договір купівлі продажу ( Договір) , згідно якого Продавець передав (продав), а Покупець прийняв (купив) у власність 12/100 часток гуртожитку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4 (договір купівлі –продажу від 30.09.2013 а.с.135).
Як вбачається із рішенням № 52 «Про надання дозволу на переведення гуртожитку у житловий фонд та його реконструкцію» (а.с.81) Виконавчий комітет Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області 31 липня 2014 року вирішив:
1. Дозволити ПАТ «Вигодський лісокомбінат» та власникам часток гуртожитку перевести у житловий фонд гуртожиток, який розташований по АДРЕСА_4 .
2. Дозволити ПАТ «Вигодський лісокомбінат» та власникам часток гуртожитку реконструкцію приміщень гуртожитку, який розташований по АДРЕСА_4 , в установленому законодавством порядку.
Відповідно до рішення № 7 «Про присвоєння поштової адреси», 28 січня 2015 року Виконавчий комітет Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області вирішив:
1. Присвоїти поштову адресу:
1.1. ОСОБА_10 - АДРЕСА_5 ;

1.2. ОСОБА_6 - АДРЕСА_6 ;
1.3. ПАТ «Вигодський лісокомбінат» - АДРЕСА_7 ;
1.4. ОСОБА_11 - АДРЕСА_8 ;
1.5. ОСОБА_4 - АДРЕСА_9 ;
1.6. ОСОБА_5 - АДРЕСА_10 ;
1.7. ОСОБА_3 - АДРЕСА_11 ;
1.8. ОСОБА_2 - АДРЕСА_12 ;
1.9. ОСОБА_11 - АДРЕСА_13 ;
1.10. ОСОБА_5 - АДРЕСА_14 ;
1.11. ОСОБА_1 - АДРЕСА_15 (а.с.85).
Згідно заяви від 6 липня 2015 року, засвідченою приватним нотаріусом Ананевич О.М. Долинського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за №1304-1310 (а.с.86), ПАТ «Вигодський лісокомбінат», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 не заперечили про поділ будинку АДРЕСА_4 , що перебуває у спільній частковій власності, також дали згоду на отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
В силу ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно ч.ч.1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
З положень ч. 2 ст. 367 ЦК України вбачається, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Як передбачено ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири /п. 1/; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) /п. 2/; співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку /п. 5/; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія /п. 6/.
Із ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 417-VIII слідує, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Статтею 6 Закону № 417-VIII визначено права співвласників багатоквартирного будинку. Частиною 2 цієї норми права встановлено, що реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.
За змістом ст.ст. 2, 8, 10 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, які використовувалися громадянами на умовах найму, передавалися останнім у спільну сумісну або спільну часткову власність за письмовою згодою усіх повнолітніх членів сім`ї, за якими зберігалося право на житло. При цьому квартири (будинки), які приватизовувалися, виступали окремими об`єктами права власності, а власники цих приміщень ставали співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою тощо.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Частиною 2 статті 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що квартири багатоквартирних будинків не є об`єктами спільної власності співвласників будинку від загальної частки будинку. Ці квартири є самостійними об`єктами права власності, тому вони не можуть бути виділені як частка у спільному майні. У спільній власності співвласників багатоквартирного будинку перебувають лише приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою та прибудинкова територія.
Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 13/100 гуртожитку, розташованого за адресою: смт.Вигода, Калуський/Долинський район, Івано-Франківська область,не перебуває у спільній власності позивача.
Позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази порушення його прав, в тому числі відповідачами.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа №6-94 цс 13), виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для виділення в натурі частки гуртожитку, а тому в задоволенні позову про виділ у натурі частки гуртожитку та припинення права спільної часткової власності на 13/100 гуртожитку, і визнання право власності на зазначені приміщення, частку визначення як 1/1, слід відмовити.
На підставі ст. 2, 12, 13, 76, 81 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 355, 356, 358, 364 ЦК України,ст.41 Конституції України, Законом України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вигодський лісокомбінат" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про виділ частки в натурі - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вигодський лісокомбінат", що знаходиться за адресою: с-ще. Вигода, вул.Д.Галицького, буд.63, Калуський район Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 00274232.
Відповідачі: 
ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_16 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
ОСОБА_2 , адреса: с.Новоселиця, Калуський район Івано-Франківська область, РНОКПП НОМЕР_2 ;
ОСОБА_3 , адреса: с.Старий Мізунь, Калуський район Івано-Франківська область, РНОКПП НОМЕР_3 ;
ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_17 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_18 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_19 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_20 , РНОКПП НОМЕР_7 ;
ОСОБА_8 , адреса: с.Старий Мізунь, Калуський район Івано-Франківська область, РНОКПП НОМЕР_8 ;
ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_21 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Повне рішення суду буде складено до 16 травня 2026 року.
Суддя І.І.Керніцький 

Повне рішення суду складено 15 травня 2026 року.