Справа № 366/778/26
Провадження № 3/366/519/26

ПОСТАНОВА
Іменем УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року с-ще Іванків
Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) НОМЕР_1 прикордонного загону імені « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, тимчасово не працюючої, проживає: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 050316 від 27.03.2026. складеним заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з м.д. АДРЕСА_1 ) з МПЗ НОМЕР_2 прикордонної комендатури (з м.д. АДРЕСА_2 ) старшим лейтенантом ОСОБА_2 : 27.03.2026 о 09:50 год на території Іванківської ОТГ Вишгородського району Київської області на околиці н.п. Іванків прикордонним нарядом «Контрольний пост» було зупинено транспортний засіб марки Geely НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_1 , яка на неодноразову законну вимогу військовослужбовця ДПСУ не надала т/з для огляду та не пред`явила документи, що посвідчують особу. Своїми діями гр. ОСОБА_1 здійснила злісну непокору законній вимозі уповноваженому військовослужбовцю ДПСУ, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП.
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. 
ОСОБА_1 у судовому засіданні, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення заперечила, зазначила, що 27.03.2026 вона рухалась на власному автомобілі з м. Київ до с. Червона Зірка Поліської ОТГ до доньки, на блок посту при в`їзді в с-ще Іванків, її зупинили військові, які просили надати документи, що посвідчують особу та автомобіль для огляду. Вона запитала, на якій підставі її зупинили, на що отримала відповідь, що це прикордонний пост, на що вона запитала, з ким ми межуємо, що тут є прикордонний пост. Зауважила, що повз цей пост інші транспортні засоби проїжджали, проте зупинили лише її. Додала, що після близько 10 хвилин спілкування, вона документи надала та відкрила багажник автомобіля, проте їй повідомили, що оскільки вона одразу цього не зробила, що це злісна непокора вимозі уповноваженої особи, на що ОСОБА_1 зауважила, що вона не знає, хто її зупинив, для того, щоб надавати свої документи, зазначила, що не вважає себе злісним порушником, оскільки просто запитала на якій підставі її зупинили і просили надати документи. Додала, що у подальшому вони близько 1,5 години чекали якогось начальника, хоча їй вже необхідно було їхати до доньки, після приїзду якого, на неї склали протокол про адміністративне правопорушення. Наголосила на тому, що вона не є злісним порушником та вважає, що її незаконно зупинили для перевірки документів і автомобіля, оскільки інші транспортні засоби проїжджали без зупинки.
У судовому засіданні було оглянуто 7 відеозаписів, які містяться на оптичному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи, а саме: 
2026_0327_092416_0000000_000000_0066; 
2026_0327_094417_0000000_000000_0068; 
2026_0327_095417_0000000_000000_0069; 
2026_0327_102417_0000000_000000_0072; 
2026_0327_104502_0000000_000000_0074
2026_0327_120107_0000000_000000_0076
2026_0327_121108_0000000_000000_0077, на яких зафіксовано, що на контрольно-пропускному пункті працівниками Державної прикордонної служби України було зупинено автомобіль, за кермом якого перебувала жінка, яка на вимогу працівників ДПС України не надала документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду. Водійка, як у подальшому буде встановлено – ОСОБА_1 , відмовлялась надати документи, що посвідчують особу по тій причині, що їй була незрозумілі підстави зупинки транспортного засобу та перевірка документів і автомобіля. Представники ДПС України, повідомили ОСОБА_1 , що вони керуюся Законом України «Про Державну прикордонну службу», відповідно до якого у контрольованому прикордонному районі, виставлено прикордонний пост, Постановою КМУ України № 1199, відповідно до якої, Вишгородський район є контрольованим прикордонним районом та Постановою КМУ №1147 «Про прикордонний режим», яка регламентує правила в`їзду, проживання, пересування та ведення робіт у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі. ОСОБА_1 заперечувала наявність вказаних постанов, вказувала на те, що працівники прикордонної служби не є уповноваженими особами, вимагала надати документи у працівника ДПС, який з нею спілкувався, на що останній повідомив, що він їй одразу представився, проте на її вимогу надає їй своє службове посвідчення для ознайомлення та повторює ще раз, що він старший прикордонного наряду старший сержант ОСОБА_3 , наголошує на тому, що вони уповноважені на перевірку документів та транспортних засобів відповідно до наказу коменданта та у подальшому зачитує пункти 8,10,11 Постанови №1147, якими вони керуються, на що ОСОБА_1 зауважує, що це вони самі надрукували, що вони ніхто і не мають права вимагати у неї документи. Працівники ДПС повідомляють, що у разі ненадання останньою документів, що посвідчують її особу, вона буде затримана на три доби для встановлення особи. У подальшому ОСОБА_1 , через значний проміжок часу, у присутності також 0працівників поліції, надає свої документи, що посвідчують особу, при цьому працівники ДПС повідомляють їй, що вона на законну вимогу уповноваженої особи документи не надавала, тому відносно неї буде складено адміністративні матеріали та чекають свого керівника для складання відповідних матеріалів. Далі відносно ОСОБА_1 уповноважена особа складає протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-10 КУпАП та оголошує його ОСОБА_4 у присутності двох свідків, від підпису якого ОСОБА_1 відмовилась, що своїми підписами засвідчили свідки.
У судовому засіданні також досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 050316 від 27.03.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, від підпису якого ОСОБА_1 відмовилась, у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
- копію протоколу про адміністративне затримання від 27.03.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 була затримана представниками ДПС України на околиці н.п. Іванків 27.03.2026 о 09:50 год для складання протоколу про адміністративне правопорушення та звільнена о 12:10 год., від підпису якого ОСОБА_1 відмовилась, у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
- рапорти інспекторів прикордонної служби 1 категорії ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з н.м.д. АДРЕСА_2 ) старшого сержанта ОСОБА_7 та молодшого сержанта ОСОБА_8 про обставини зупинки транспортного засобу Джилі СК д/з НОМЕР_3 , водієм якого була ОСОБА_1 на КрП «Іванків», яка на законну вимогу прикордонного наряду, в агресивній та категоричній формі відмовлялась надати документи, що посвідчують особу для перевірки та заблокувалась у транспортному засобі, спробувавши проїхати через КрП для уникнення відповідальності, тому було викликано інший прикордонний наряд та наряд поліції, після ого спільними діями було здійснено перевірку вказаного ТЗ, після чого ОСОБА_1 надала документи, а саме посвідчення водія, у подальшому відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-10 КУпАП.
- копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_4 від 04.07.2023, за якими встановлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності.
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, керуючись положеннями статей 7,245,280 КУпАП суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи […]. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.185-10 КУпАП.
Частиною 1 статті 185-10 КУпАП, передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вчиненні діяння, а саме: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, зокрема пов`язаних з охороною державного кордону, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.
Під час розгляду справи судом встановлено, що особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по суті правопорушення зазначено, що 27.03.2026 о 09:50 год на території Іванківської ОТГ Вишгородського району Київської області на околиці н.п. Іванків прикордонним нарядом «Контрольний пост» було зупинено транспортний засіб марки Geely НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_1 , яка на неодноразову законну вимогу військовослужбовця ДПСУ не надала т/з для огляду та не пред`явила документи, що посвідчують особу.
З оглянутих відеозаписів, які містяться на оптичному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи, вбачається, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 , було зупинено працівниками Державної прикордонної служби України на контрольно-пропускному пункті «Іванків» та на вимогу останніх, ОСОБА_1 не надавала документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду. Водійка відмовлялась надати документи, що посвідчують особу по тій причині, що їй була незрозуміла причина зупинки транспортного засобу та перевірка документів і автомобіля. Представники ДПС України неодноразово повідомили ОСОБА_1 , що вони керуюся Законом України «Про Державну прикордонну службу», відповідно до якого у контрольованому прикордонному районі, виставлено прикордонний пост, Постановою КМУ України № 1199, відповідно до якої, Вишгородський район є контрольованим прикордонним районом та Постановою КМУ №1147 «Про прикордонний режим», яка регламентує правила в`їзду, проживання, пересування та ведення робіт у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі. ОСОБА_1 заперечувала наявність вказаних постанов, вказувала на те, що працівники прикордонної служби не є уповноваженими особами та не мають права вимагати у неї документи. Працівники ДПС повідомляли ОСОБА_1 , що у разі ненадання останньою документів, що посвідчують її особу, вона буде затримана на три доби для встановлення особи. У подальшому ОСОБА_1 , через значний проміжок часу, у присутності вже працівників поліції, надає свої документи, що посвідчують особу, при цьому працівники ДПС повідомляють їй, що вона на законну вимогу уповноваженої особи документи не надавала, тому, у подальшому, відносно неї було складено адміністративні матеріали за ч.1 ст.185-10 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що вважає таку зупинку транспортного засобу, яким вона керувала незаконною, як вимогу надати документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду.
З приводу даних тверджень ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 була зупинена на контрольно-пропускному пункті Іванків Вишгородського району Київської області.
Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» основними функціями Державної прикордонної служби України є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України «Про розвідувальні органи України» та «Про оперативно-розшукову діяльність».
Пунктами 12, 47 частини 1 статті 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено права Державної прикордонної служби України, за якими, органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право втому числі, вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України (п.12 ч.1).
Закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- і відеотехніку та використовувати отриману з неї інформацію для запобігання, виявлення або фіксування правопорушень та забезпечення публічної безпеки і правопорядку в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, контрольних пунктах в`їзду-виїзду, а також у контрольованих прикордонних районах та у межах виключної (морської) економічної зони України.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 22 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року № 1777-XII (далі – Закон № 1777-XII) передбачено, що з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.
Контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України.
Згідно з ч.1 ст.23 Закону № 1777-XII, у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.
Згідно з п.п.2 п. 2 Положення про прикордонний режим, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 (далі – Положення №1147) контрольований прикордонний район - це ділянка місцевості, яка визначена, як правило, у межах території району, міста, селища та села, прилеглої до державного кордону або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби, а також у межах територіального моря, внутрішніх вод, частини вод прикордонних річок, озер та інших водойм і розташованих у цих водах островів.
Пунктами 5, 6, 8, 10, 11 Положення №1147 передбачено, що 
п. 5. Контроль за додержанням прикордонного режиму у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі здійснює Державна прикордонна служба у взаємодії з органами Національної поліції.
У необхідних випадках Державна прикордонна служба може запроваджувати додаткові тимчасові обмеження на в`їзд і провадження робіт у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які встановлюються наказом начальника органу охорони державного кордону, погодженим з місцевими державними адміністраціями, міськими радами міст обласного значення, територіальними органами Національної поліції, ДМС та регіональними органами СБУ.
П.6. Особи, винні у порушенні прикордонного режиму, несуть адміністративну або іншу відповідальність згідно із законодавством.
П.8. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).
П.10. Особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.
П.11. З метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.
Зупинка транспортного засобу здійснюється:
уповноваженими особами органів Національної поліції - у встановленому порядку;
уповноваженими особами Державної прикордонної служби, а також членами громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону: наземного - із застосуванням диска з червоним світлоповертачем або рукою, що вказує на цей транспортний засіб; водного - сигналами відповідно до Міжнародного зводу сигналів (лоції Чорного та Азовського морів на води України) або місцевих правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді.
Водій повинен зупинити транспортний засіб у місці, на яке йому буде вказано, з дотриманням правил зупинки, а також:
подати для перевірки документи, що посвідчують особу водія і пасажирів та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон);
дати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів.
Відповідно до переліку міст і районів на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони (Додаток до постанови КМУ від 03 серпня 1998 року №1199 в редакції постанови КМУ від 04 серпня 2021 р. №890) Вишгородський район Київської області відноситься до району на території якого установлено контрольно прикордонний район.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, який, в подальшому, неодноразово продовжувався та продовжує діяти дотепер.
Таким чином, враховуючи викладене, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , було законно зупинено у контрольно прикордонному районі, а уповноважені особи Державної прикордонної служби мали всі підстави для перевірки документів, що посвідчують особу водія, пасажирів та огляду транспортного засобу.
ОСОБА_1 на законну вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби України, які представились належним чином та на її вимогу надали свої службові посвідчення, надати свої документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду – не надала як і транспортний засіб для огляду, що свідчить про злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних зі здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Більше того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 по підношенню до працівників Державної прикордонної служби України поводилась агресивно, зухвало та нахабно, висловлювалась нецензурною лайкою у їх сторону, що супроводжувалось невиконанням їхніх законних вимог.
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, а саме: злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних зі здійсненням прикордонного контролю в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних доходів громадян у межах санкції інкримінованої статті, саме таке адміністративне покарання, на думку суду, матиме вплив на недопущення вчинення останньою подібних правопорушень у майбутньому та буде співмірним до скоєного.
Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 році становить 3328, 00 грн. 
У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», таким чином, з неї підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. (3028 х 0,2).
Керуючись ст.ст.7-9 24, 27, 40-1, ч.1 ст. 185-10, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 
реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Іванківська сел/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA228999980313000106000010812, код класифікації доходів бюджету: 21081100.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4  в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн., 60 коп.) 
реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ