справа № 369/1845/25
провадження № 22-ц/824/8937/2026
головуючий у суді І інстанції Фінагеєва І.О.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Журби С.О., Таргоній Д.О.
за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року позов - залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - Нікушина Валерія Сергіївна звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не має права за власною ініціативою залишити позов без розгляду враховуючи, що представник позивача - адвокат Нікушина B.C., яка отримала доручення для надання безоплатної правничої допомоги № 4-10-2026- 000334, та 29.01.2026 року подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із лікарняним, та задля уникнення загрози здоров`ю суддів та працівників апарату суду, просила відкласти розгляд справи на іншу дату та час.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції з штучно створених підстав залишив позовну заяву без розгляду, у зв`язку з чим позбавив позивача доступу до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів.
Окрім того, вказує, що дві неявки позивача з невідомих причин будучи належним чином повідомленим не мало місця виходячи з наступного.
В оскаржуваній ухвалі, вказано, що позивач не з`явився в призначені судові засідання, будучи належним чином повідомленим про місце, дату, час проведення судових засідань, а саме: 18 листопада 2025 року та 29 січня 2026 року.
Однак, 18 листопада 2025 року позивач подав через канцелярію суду заяву про відкладення, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.
13 січня 2026 року, адвокату Нікушиній B.C. видано доручення для надання безоплатної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 13.01.2026 року № 4-10-2026-000334, на представництво інтересів в судах у справі № 369/1845/25 про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні.
29 січня 2026 року адвокат Нікушина B.C. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із лікарняним.
Вказує, що під час вирішення питання про залишення позову без розгляду, у своїй ухвалі суд не врахував подане представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи.
Отже, вважає, що ухвала суду першої інстанції є передчасною.
02 квітня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник АТ «Українська залізниця» - Комісарова Альона Вікторівна просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
У судове засідання, призначене на 19 травня 2026 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
19 травня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника апелянта Нікушиної В.С. про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю її участі у судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому засіданні у справі № 369/563/26, яка розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області. Вказане клопотання було подано засобами електронної пошти.
Разом із тим, колегія суддів враховує, що представник апелянта Нікушина В.С. є особою, яка має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», а відтак відповідно до вимог цивільного процесуального закону процесуальні документи підлягають поданню через відповідну підсистему ЄСІТС. За таких обставин клопотання, подане на електронну пошту суду, підлягає залишенню без розгляду.
Інше клопотання представника апелянта Нікушиної В.С. про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав було подано через підсистему «Електронний суд», однак надійшло та було передане судді-доповідачу вже після закінчення апеляційного розгляду справи.
Крім того, колегія суддів враховує, що за приписами цивільного процесуального закону явка учасників справи у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.
Також матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо неможливості участі у судовому засіданні безпосередньо апелянта ОСОБА_1 .
Зважаючи на те, що правова позиція апелянта повністю викладена в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачала підстав для відкладення розгляду справи та, відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України, дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 року у складі судді Фінагеєвої І.О. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні на 23 червня 2025 року о 10 год 45 хв.
Судовою повісткою від 12 березня 2025 року позивача ОСОБА_1 викликано у судове засідання, призначене на 23 червня 2025 року, за адресою, зазначеною ним у позовній заяві.
Відповідно до довідки Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2025 року розгляд справи № 369/1845/25 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Фінагеєвої І.О. на лікарняному (а.с. 91).
Судовою повісткою від 09 липня 2025 року позивача викликано у судове засідання, призначене на 25 вересня 2025 року.
25 вересня 2025 року розгляд справи було відкладено на 05 листопада 2025 року, що підтверджується відповідною розпискою Києво-Святошинського районного суду Київської області (а.с. 95).
Як убачається з протоколу судового засідання, 05 листопада 2025 року у судовому засіданні був присутній позивач ОСОБА_1 , однак з метою надання йому можливості скористатися правовою допомогою адвоката у справі судом було оголошено перерву до 18 листопада 2025 року. Отже, про дату, час та місце наступного судового засідання позивач був повідомлений належним чином безпосередньо у судовому засіданні.
18 листопада 2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою члена сім`ї.
Указане клопотання судом першої інстанції було задоволено, а розгляд справи відкладено на 29 січня 2026 року о 12 год 15 хв.
Про призначення справи до розгляду на зазначену дату позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною у позовній заяві, а також шляхом надсилання SMS-повідомлення на номер телефону  НОМЕР_1 .
Крім того, 14 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 особисто ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його розпискою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 110).
29 січня 2026 року представник позивача Нікушина В.С. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).
З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була.
Як убачається зі змісту клопотання представника позивача Нікушиної В.С. про відкладення розгляду справи, в обґрунтування причин неявки в судове засідання остання посилалася на перебування на лікарняному.
Разом із тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, зокрема документів, які б свідчили про тимчасову непрацездатність представника позивача, до суду подано не було. Сам позивач теж не з`явився. 
Колегія апеляційного суду також виходить із тих обставин, що адвокат позивача є представником сторони позивача, а процесуальний закон не розмежовує окремо випадки щодо неявки позивача чи його адвоката.
Крім того, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо.
Поінформованість позивача про судові засідання підтверджується матеріалами справи. 
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що справа неодноразово відкладалась, позивач належним чином був повідомлений про дату і час розгляду справи та дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.
Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба