ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/1368/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Губенко Н.М., 

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача: Топал Т.Ю.,
від відповідача: Текут`єв Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кваліті Проджект"

на рішення Господарського суду Київської області 
від 13.03.2025,

на додаткове рішення Господарського суду Київської області 
від 03.04.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 22.10.2025

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Мотовилівський меблевий комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кваліті Проджект"

про стягнення майнової шкоди,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство "Мотовилівський меблевий комбінат" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КВАЛІТІ ПРОДЖЕКТ" (далі - Відповідач, Скаржник) 39 747 740,00 грн майнової шкоди (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 30.07.2024), завданої внаслідок пожежі.
2. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що він є власником будівлі цеху №1, який розташований по вул. Нововокзальній 1 в смт. Борова, Київської області, частина приміщень якої була передана в оренду Відповідачу із цільовим призначенням для розміщення складу на підставі укладеного між сторонами договору оренди від 25.04.2023 №1ММК0230002.
3. 05 грудня 2023 року у вказаній будівлі цеху №1 відбулася пожежа, в результаті якої Позивачу завдано майнову шкоду. Посилаючись на те, що Відповідач використовував орендовані приміщення цеху №1 не за цільовим призначенням під розміщення складу, а для виробництва виробів з дерева із розміщенням лакофарбувальної виробничої дільниці, а також порушив умови договору оренди стосовно зобов`язання Відповідача вживати всі необхідні заходи для підтримки протипожежного та техногенного стану об`єкта оренди, Позивач просив суд стягнути з Відповідача 39 747 740,00 грн майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі 05.12.2023.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

4. Рішенням від 13.03.2025 Господарський суд Київської області позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача 33 123 116,67 грн збитків та 397 477,40 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 6 624 623,33 грн збитків відмовив.
5. Додатковим рішенням від 03.04.2025 Господарський суд Київської області заяву Позивача від 18.03.2025 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 254 000,00 грн задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача 72 500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
6. Постановою від 22.10.2025 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Відповідача залишив без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 у справі №911/1368/24 залишив без змін.
7. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, таким:
- наявними у справі доказами з більшою вірогідністю підтверджується, що осередок пожежі знаходився в орендованому Відповідачем приміщенні у будівлі цеху №1 в зоні розташування лакофарбувальної виробничої дільниці Відповідача, а саме в зоні фарбувальної камери, яка використовувалась Відповідачем для виготовлення меблів;
- в обох висновках експерти зазначили, що неспрацювання системи автоматичного пожежогасіння в орендованому Відповідачем приміщенні в зоні розташування фарбувальної камери призвело до поширення пожежі на інші приміщення будівлі цеху №1;
- Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів належного виконання ним пунктів 2.3.7, 4.6, 5.2, 5.3 та 5.4 Договору оренди-2 в частині зобов`язань із забезпечення правил протипожежної безпеки в орендованому приміщенні та за обставин фактичного використання Відповідачем такого приміщення з порушенням умови договору оренди про цільове призначення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи

8. Відповідач (Скаржник), за допомогою підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2025, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 911/1368/24, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 911/1368/24 у повному обсязі; скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 у справі № 911/1368/24 у повному обсязі; постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
9. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, Скаржник зазначив, що звернувся на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, оскільки не враховані висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 11.11.2025 у справі № 758/5941/20, від 05.02.2024 у справі № 910/4149/21, від 19.0.2025 у справі № 910/22855/17, від 08.07.2025 у справі № 925/556/24, від 24.03.2025 у справі № 916/4912/24, від 20.11.2025 у справі № 910/8222/20, від 08.10.2025 у справі № 916/3517/24, щодо обов`язку встановлення судом наявності складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як: неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства; наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. За доводами Скаржника протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду, проте у цій справі винна у пожежі особа не встановлена, а вина Відповідача - не доведена і спростовується матеріалами справи.
10. Також Скаржник вказав, що судами попередніх інстанцій проігноровані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, щодо того, що експертний висновок, у якому не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, є неналежним та недопустимим доказом.
11. 24 березня 2026 року, в межах строку, встановленого Верховним Судом, Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

12. Позивач є власником нерухомого майна - комплексу будівель, який розташований на вул. Нововокзальній, 1, в смт. Борова Фастівського району Київської області, в т.ч. будівлі меблевого цеху №1 (далі - цех №1). Зазначене підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомості від 20.05.2003, реєстраційний № Н-107/03, Витягом про реєстрацію прав на нерухоме майно від 23.07.2003 №1065152 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2022 №306146542.
13. 29 червня 2020 року між Позивачем в якості орендодавця та Відповідачем в якості орендаря було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1ММК0200004 (далі - Договір оренди-1), згідно з пунктом 1.1 якого (в редакції додаткової угоди №7 від 20.04.2022) Позивач, як орендодавець, передав Відповідачу, як орендарю, у тимчасове платне користуванні (оренду) нежитлові приміщення в будівлях на вул. Нововокзальній, 1, в смт. Борова Фастівського району Київської області, зокрема і в будівлі цеху №1, а саме:
- нежитлове приміщення площею 2686,7 кв. м, (далі - Приміщення 1) на 1-му поверсі будівлі меблевого цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 73,7 кв. м, (далі - Приміщення 2) на 1-му поверсі будівлі меблевого цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 774,7 кв.м, (далі - Приміщення 4) на 1-му поверсі будівлі меблевого цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 141,5 кв.м, (далі - Приміщення 10) на 1-му поверсі будівлі меблевого цеху №1 за адресою: Київська обл., смт. Борова, вул. Нововокзальна, 1.
14. Відповідно до п.1.2 цього договору оренди-1 (в редакції додаткової угоди №5 від 31.12.2021) цільовим призначенням Приміщень 1 та 4 для їх використання відповідачем-орендарем було визначено: розміщення виробництва, цільовим призначенням Приміщення 2: розміщення санітарно-гігієнічних кімнат, цільовим призначенням Приміщення 10: винятково розміщення складу.
15. Строк оренди Приміщень 1, 2, 4, 10 відповідно до п.10.2 договору оренди-1 (в редакції додаткової угоди №5 від 31.12.2021) закінчувався 31.05.2023 (включно).
16. 14 вересня 2020 року сторони підписали Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (далі - акт розмежування від 14.09.2020), яким розмежували балансову належність електромереж та експлуатаційну відповідальність між орендарем та орендодавцем.
17. З акта розмежування від 14.09.2020 вбачається, що межа розподілу проходить в кабельних кінцевиках комірок №4-2, 4-4, 6-2, 6-4, 11-3, 4-3 в трансформаторній підстанції №2 (ТП-2). Відтак, відповідно до цього акта розмежування від 14.09.2020 орендодавець був відповідальним за технічний стан електромереж та електроустановок до межі розподілу, тобто за електромережі ТП-2, а орендар був відповідальним за технічний стан електромереж та електроустановок після межі розподілу, а саме за кабелі, що відходять від комірок 4-2, 4-4, 6-2, 6-4, 11-3, 4-3 в ТП-2, а також внутрішні електромережі та установки в орендованих Відповідачем приміщеннях.
18. У зв`язку із закінченням строку дії договору оренди-1 Відповідач звернувся до Позивача з листом від 19.04.2023 №13 про укладення нового договору оренди на попередніх умовах строком на три роки.
19. 25 квітня 2023 року між Позивачем, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди нежитлового приміщення №1ММК0230002 (далі Договір оренди-2), згідно з яким орендодавець передав орендарю у тимчасове платне користуванні (оренду) декілька нежитлових приміщень в будівлях за адресою Київська область, Фастівський район, смт. Борова, вул. Нововокзальна, 1, в тому числі і в будівлі цеху №1, а саме:
- нежитлове приміщення площею 2686,7 кв. м, (далі - Приміщення 1) на 1-му поверсі будівлі цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 73,7 кв. м, (далі - Приміщення 2) на 1-му поверсі будівлі цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 35,00 кв. м, (далі - Приміщення 3) на 4-му поверсі будівлі виробничого корпусу;
- нежитлове виробниче приміщення площею 774,7 кв.м, (далі - Приміщення 4) на 1-му поверсі будівлі цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 21,7 кв. м, (далі - Приміщення 5) на 4-му поверсі будівлі виробничого корпусу;
- нежитлове приміщення площею 16,00 кв. м, (далі - Приміщення 6) на 4-му поверсі будівлі виробничого корпусу;
- нежитлове приміщення площею 141,5 кв.м, (далі - Приміщення 7) на 1-му поверсі будівлі цеху №1.
20. Відповідно до п.1.2 Договору оренди-2 сторони погодили, що Приміщення 1, 4 та 7 можуть використовуватись орендарем винятково для розміщення складу, Приміщення 3, 5, 6 можуть використовуватись орендарем винятково для розміщення офісу, а Приміщення 2 для розміщення санітарно-гігієнічних кімнат. Цільове призначення використання об`єкта оренди протягом строку дії цього договору може бути змінене за письмовим узгодженням сторін.
21. Відповідно до п. 2.3.7 Договору оренди-2 орендар зобов`язувався суворо дотримуватись існуючих санітарних норм, правил протипожежної безпеки, вимог техніки безпеки, а також інших існуючих норм і правил при використанні Об`єкта оренди. Орендар несе матеріальну відповідальність перед орендодавцем за збитки, спричинені орендодавцю або третім особам недотриманням вище перелічених норм і правил або не виконанням (не належним виконанням) умов цього договору.
22. Згідно з п.4.6. Договору оренди-2 орендар зобов`язувався нести відповідальність за схоронність об`єкта оренди та майна, яке належить орендодавцю і розташоване в об`єкті оренди.
23. Відповідно до п.5.1. Договору оренди-2 орендодавець забезпечує на день передачі об`єкта оренди відповідність будівлі вимогам, що містяться в нормах та правилах пожежної безпеки для даного типу будівель, затверджену та погоджену з відповідними державними органами.
24. Орендар, в свою чергу, зобов`язаний був:
- погодити до початку строку оренди з відповідними державними органами відповідність Об`єкта оренди вимогам у відношенні забезпечення пожежної безпеки (пункт 5.2);
- при здійсненні господарської діяльності в Об`єкті оренди орендар зобов`язаний керуватись Правилами пожежної безпеки, нормами Кодексу цивільного захисту України та інших нормативно правових актів (пункт 5.3);
- своєчасно та за власний рахунок вжити всі необхідні заходи для підтримки протипожежного та техногенного стану Об`єкта оренди, прибудинкової території Будівлі, в якому знаходиться Об`єкт оренди, з метою збереження життя та працездатності персоналу, цілісності Об`єкта оренди (пункт 5.4).
25. Відповідно до п.10.1 Договору оренди-2 сторони домовились, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повернення об`єкта оренди по акту №2 та повного розрахунку між сторонами згідно з умовами цього договору.
26. Строк оренди починається з моменту прийняття орендарем об`єкта оренди за актом №1 та закінчується 31.05.2024 року (включно).
27. На виконання умов вказаного договору оренди 01.06.2023 між сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі №1, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення за адресою Київська область, Фастівський район, смт. Борова, вул. Нововокзальна, 1, в тому числі і в будівлі цеху №1, а саме:
- нежитлове приміщення площею 2686,7 кв. м, (далі - Приміщення 1) на 1-му поверсі будівлі цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 73,7 кв. м, (далі - Приміщення 2) на 1-му поверсі будівлі цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 35,00 кв. м, (далі - Приміщення 3) на 4-му поверсі будівлі виробничого корпусу;
- нежитлове виробниче приміщення площею 774,7 кв.м, (далі - Приміщення 4) на 1-му поверсі будівлі цеху №1;
- нежитлове приміщення площею 21,7 кв. м, (далі - Приміщення 5) на 4-му поверсі будівлі виробничого корпусу;
- нежитлове приміщення площею 16,00 кв. м, (далі - Приміщення 6) на 4-му поверсі будівлі виробничого корпусу;
- нежитлове приміщення площею 141,5 кв.м, (далі - Приміщення 7) на 1-му поверсі будівлі цеху №1.
28. 05 грудня 2023 року за адресою Київська область, Фастівський р-н, Фастівська МТГ, смт. Борова, вул. Нововокзальна, 1, сталася пожежа.
29. 07 грудня 2023 року комісія у складі провідного фахівця відділу організації заходів цивільного захисту Фастівського районного управління ГУ ДСНС України у Київській області лейтенанта служби цивільного захисту Боброва В. О., начальника відділу організації профілактичної роботи фастівського районного управління ГУ ДСНС України у Київській області підполковника служби цивільного захисту Мусієнко О.В., директора ПАТ "МОТОВИЛІВСЬКИЙ МЕБЛЕВИЙ КОМБІНАТ" Лисенка О.М., директора ТОВ "Ю.ЕН.ПІ. ТРЕЙДІНГ" Янчинського Н.П., директора ТОВ "ТОП КВАЛІТІ ПРОДЖЕКТ" Якуба А.І., уповноваженої особи ТОВ "РЕЛІКТ АРТЕ" Грецька Ю.А., склала акт про пожежу, що виникла 05.12.2023 орієнтовно о 19 год. 30 хв. на об`єкті приміщення виробничого цеху № 1, за адресою Київська область, Фастівський р-н, Фастівська МТГ, смт. Борова, вул. Нововокзальна, 1.
30. Відповідно до вказаного акта про пожежу:
- місце виникнення пожежі встановлюється;
- пожежу виявлено 05.12.2023 о 20 год. 08 хв. працівниками об`єкту;
- пожежу ліквідовано 06.12.2023 о 06 год 50 хв.;
- пожежею знищено: вироби з пінополіуретану (матраци, подушки, губки), ліжка дерев`яні в складському приміщенні ТОВ "Ю.ЕН.ПІ. ТРЕЙДІНГ", верстати, сировину, готову продукцію (ліжка, тумби, комоди, дивани), інструмент, основні засоби - в виробничому приміщенні Відповідача, готову продукцію (дверні полотна, коробки дверні, лиштва) в складському приміщенні ТОВ "РЕЛІКТ АРТЕ";
- пожежею пошкоджено: частину будівлі цеху №1 Позивача; станок обгортування, фрезерувальний станок, шліфувальний станок - у виробничому приміщенні ТОВ "РЕЛІКТ АРТЕ".
31. Також в акті зазначено, що причина пожежі встановлюється.
32. Генеральним директором Позивача були подані заперечення до акта про пожежу від 07.12.2023, в яких останній зазначив, зокрема, що невірно зазначено орієнтовний час виникнення пожежі, тоді як орієнтовний час виникнення пожежі є 05.12.2023 о 20:00, не зазначено, що місцем виникнення пожежі є приміщення загальною площею 2686,7 кв.м. орендаря (Відповідача), не вказано, що пожежею знищено майно та документи Позивача, а також, що причиною пожежі є ймовірне порушення Відповідачем Правил пожежної безпеки України Розділу IV п. 1.18.
33. У зв`язку із пожежею слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023111310003506 від 10.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 270 Кримінального кодексу України.
34. В подальшому, на підставі постанови від 18.12.2023 слідчого Фастівського районного управління поліції Малюк В.О. про призначення пожежно-технічної експертизи у межах вказаного кримінального провадження експертами Київського НДЕКЦ Павликом А.В. та Кузьменком М.М. проведена судова експертиза, за результатами якої складений висновок експерта від 29.02.2024 №СЕ-19/111-23/68199-ПТ, яким встановлено, що осередок пожежі знаходився в межах зони розміщення фарбувальної камери в приміщенні, що орендує Відповідач у Позивача, а саме в зоні її передньої та центральної частини, праворуч від входу до неї. Також, вказаним висновком експерта встановлено, що причиною виникнення пожежі є займання горючих матеріалів в зоні осередку пожежі, внаслідок теплової дії на них електричної енергії, у вигляді електричної дуги, у результаті короткого замикання електричних проводів належність яких встановити не представилось можливим у зв`язку з обривом їх струмопровідних жил.
35. Також, на підставі постанови від 27.06.2024 слідчого Головного управління Національної поліції в Київській області Сидоренко О.А. про призначення комплексної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи у межах вказаного кримінального провадження експертом Державного НДЕКЦ МВС України Шмерегою О.Б. проведена судова експертиза, за результатами якої складений висновок експерта від 06.02.2025 №КСЕ-19-24/46065. 
36. За результатами проведених досліджень експерт дійшов наступних висновків:
- оскільки за результатами проведених досліджень не видалось за можливе встановити місцезнаходження осередку пожежі, то вирішити питання, якою є причина пожежі, що сталась 05.12.2023 на території Позивача, не є можливим;
- осередок пожежі, що сталась 05.12.2023 на території Позивача за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Борова, вул. Нововокзальна, 1, знаходився на поверхні наявного горючого матеріалу (столярних виробів та матеріалів, у тому числі горючої рідини, яка мала потрапити зовні будівлі) у виробничому приміщенні, в зоні розташування фарбувальної камери. Більш точно встановити місце початкового горіння не видалось за можливе, оскільки на момент огляду експертом місця пожежі камера була частково розібраною;
- розповсюдження пожежі на площу більшу, ніж та, на якій відбувалось горіння на момент прибуття пожежно - рятувальних підрозділів, відбулось через неспрацювання автоматичної системи пожежогасіння y приміщенні, де розпочалась пожежа, недостатня кількість води у джерелах водопостачання для забезпечення пожежогасіння (або її відсутність), не правильний вибір вирішального напрямку введення сил і засобів пожежогасіння керівниками гасіння пожежі;
- за результатами проведених досліджень, з наданих на дослідження матеріалів не видалось за можливе встановити, чи були порушення вимог пожежної безпеки при виявленні пoжежі. Водночас, у разі спрацювання автоматичної системи пожежогасіння, сигнал про її спрацювання надійшов би на пункт спостереження, що надало б можливість ліквідувати пожежу у незначних розмірах.
37. Крім того, в матеріалах справи міститься висновок експерта Малого О.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 26.07.2024 №1830/07-2024, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу внаслідок пожежі, яка сталась 05.12.2023 в частині будівлі цеху №1, в діючих цінах на момент проведення дослідження складає 39 747 740,00 грн з урахуванням ПДВ та всіх витрат будівельної організації.
38. Також, в матеріалах справи наявний висновок експерта Матущенка С.В. з оцінки протипожежного стану орендованих приміщень Відповідача від 20.08.2024 та розрахунок прийнятого рівня пожежної безпеки орендованих приміщень від 20.08.2024, відповідно до яких Відповідачем були порушені положення нормативно-правових актів з пожежної безпеки, що утворювало пожежну небезпеку, зокрема у вигляді: 1) відсутності декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки для орендованих приміщень Відповідачем по вул. Нововокзальна, 1, в смт. Борова, Київської області; 2) непрацездатність системи пожежогасіння на дільниці фарбувальних камер, чим порушені вимоги ч.3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України та Правил пожежної безпеки щодо утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

39. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
40. Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога про стягнення з Відповідача майнової шкоди, завданої майну Позивача внаслідок пожежі.
41. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказавши на неврахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 11.11.2025 у справі № 758/5941/20, від 05.02.2024 у справі № 910/4149/21, від 19.0.2025 у справі № 910/22855/17, від 08.07.2025 у справі № 925/556/24, від 24.03.2025 у справі № 916/4912/24, від 20.11.2025 у справі № 910/8222/20, від 08.10.2025 у справі № 916/3517/24 - щодо обов`язку встановлення судом наявності складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина заподіювача шкоди. 
42. Також Скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 77, 86, 98, 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, щодо того, що експертний висновок, в якому не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, є неналежним та недопустимим доказом.
43. Перевіривши доводи Скаржника, наведені у касаційній скарзі, Суд дійшов таких висновків. 
44. У справі, що розглядається, заявлено позов орендодавця до орендаря про стягнення шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка сталася на орендованих Відповідачем об`єктах нерухомості. 
45. Згідно з статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
46. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
47. Верховний Суд неодноразово зазначав, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
48. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
49. Суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
50. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
51. Отже, при зверненні з позовом про стягнення шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
52. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.11.2025 у справі № 758/5941/20, від 05.02.2024 у справі № 910/4149/21, від 19.0.2025 у справі № 910/22855/17, від 08.07.2025 у справі № 925/556/24, від 24.03.2025 у справі № 916/4912/24, від 20.11.2025 у справі № 910/8222/20, від 08.10.2025 у справі № 916/3517/24, на які посилається Скаржник. 
53. Суди попередніх інстанцій у цій справі дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до оскаржуваних судових рішень у цій справі такі висновки судів ґрунтуються переважно на наявних у матеріалах справи висновках експерта, а саме: 
1) висновку експерта Київського Науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України від 29.02.2024 №СЕ-19/111-23/68199-ПТ (складений на підставі постанови від 18.12.2023 слідчого Фастівського районного управління поліції Малюк В.О. про призначення пожежно-технічної експертизи у межах кримінального провадження №12023111310003506), яким встановлено, що осередок пожежі знаходився в межах зони розміщення фарбувальної камери в приміщенні, що орендує Відповідач у Позивача. Також, вказаним висновком експерта встановлено, що причиною виникнення пожежі є займання горючих матеріалів в зоні осередку пожежі, внаслідок теплової дії на них електричної енергії, у вигляді електричної дуги, у результаті короткого замикання електричних проводів, належність яких встановити не представилось можливим у зв`язку з обривом їх струмопровідних жил;
2) висновку експерта Матущенка С.В. з оцінки протипожежного стану орендованих приміщень ТОВ «Топ Кваліті Проджект» від 20.08.2024 та Розрахунку прийнятого рівня пожежної безпеки орендованих приміщень від 20.08.2024 за Методикою ДСТУ 8828:2019 «Пожежна безпека. Загальні положення», відповідно до яких Відповідачем були порушені положення нормативно-правових актів з пожежної безпеки, що утворювало пожежну небезпеку, зокрема у вигляді: 1) відсутності декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки для орендованих приміщень ТОВ «Топ Кваліті Проджект» по вулю Нововокзальна, 1 в смт. Борова, Київської області; 2) непрацездатність системи пожежогасіння на дільниці фарбувальних камер, чим порушені вимоги частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України та Правил пожежної безпеки щодо утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані;
3) висновку експерта Малого О.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 26.07.2024 №1830/07-2024, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу внаслідок пожежі, яка сталась 05.12.2023 в частині будівлі цеху №1, в цінах на момент проведення дослідження складає 39 747 740,00 грн з урахуванням ПДВ та всіх витрат будівельної організації.
54. Скаржник вказує на те, що в експертному висновку з оцінки протипожежного стану орендованих приміщень Приватного експерта пожежної безпеки ФОП Матущенко С.В. та Розрахунку прийнятного рівня пожежної безпеки орендованих приміщень за Методикою ДСТУ 8828:2019 «Пожежна безпека. Загальні положення» не зазначено, що вони підготовлені для подання до суду та не вказано, що цей експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, чим порушено вимоги статей 77, 86, 98, 101 ГПК України. Приймаючи до уваги вказаний висновок суди попередніх інстанцій не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18. 
55. Так, відповідно до частини першої статті 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 
56. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (частина сьома статті 98 ГПК України).
57. За змістом частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
58. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, на яку посилається Скаржник, дійшла висновку, що висновок експерта, в якому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, не є належним та допустимим доказом. 
59. Проте вказаного не врахували суди попередніх інстанцій у цій справі, та не надали висновку з оцінки протипожежного стану орендованих приміщень Приватного експерта пожежної безпеки ФОП Матущенко С.В. належної оцінки на предмет відповідності вимогам статтям 98, 101 ГПК України, а отже - не встановили відповідності вказаного доказу критерію допустимості. 
60. Скаржник також, посилаючись на постанови Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 20.10.2021 у справі №910/10222/19, від 30.09.2021 у справі №927/741/19, від 06 липня 2022 року у справі № 914/1979/18, від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23, від 18.01.2024 у справі № 910/114/19, від 10.02.2021 у справі № 910/2181/20, вказує на те, що висновок експерта Київського Науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-23/68199-ПТ від 29.02.2024 є недопустимим доказом, оскільки отриманий Позивачем під час досудового слідства у кримінальному провадженні №12023111310003506 з порушенням порядку, передбаченого статтею 222 КПК України, без відповідного письмового дозволу слідчого або прокурора. 
61. У зв`язку з цим Суду звертає увагу на таке. 
62. Відповідно до частин 1, 2 статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.
63. Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22)).
64. Господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах і висновки судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної (постанова Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 907/651/17). Висновок експертизи, призначеної в межах кримінального провадження, оцінюється господарськими судами у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статті 86 ГПК України, при цьому сторони не позбавлені можливості надати суду докази на його спростування, клопотати перед судом про виклик у судове засідання експерта, який проводив експертизу, тощо (постанова Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 923/188/20). Отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є допустимим і достовірним доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його (постанова Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 201/11458/20).
65. У постанові від 09.02.2021 у справі № 381/622/17 Велика Палата Верховного Суду, відхиляючи доводи скаржника про те, що Висновок судово-почеркознавчої експертизи від 13 грудня 2014 року за №574/тдд не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, вказала, що позивач подав до суду копію цього висновку, зроблену з копії того ж висновку, яку засвідчив слідчий. Для його використання як доказу подання до суду окремого дозволу слідчого, а також вироку суду, який набрав законної сили у кримінальному провадженні, не є потрібним. Такий висновок судово-почеркознавчої експертизи, який позивач відповідно до закону одержав у межах кримінального провадження, стосується предмета доказування у цій справі. 
66. Враховуючи ієрархію правових висновків Верховного Суду, висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21)).
67. З огляду на викладене посилання Скаржника на постанови Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 20.10.2021 у справі №910/10222/19, від 30.09.2021 у справі №927/741/19, від 06 липня 2022 року у справі № 914/1979/18, від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23, від 18.01.2024 у справі № 910/114/19, від 10.02.2021 у справі № 910/2181/20, не приймаються до уваги з огляду на наявність правової позиції Великої Палати Верховного Суду про те, що для використання як доказу отриманого відповідно до закону в межах кримінального провадження висновку експерта подання до суду окремого дозволу слідчого, а також вироку суду, який набрав законної сили у кримінальному провадженні, не є потрібним.
68. У постанові від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23 Верховний Суд вказав:
" 67. Отже, узагальнено висновки Верховного Суду щодо прийняття копії висновку експерта, складеного в рамках кримінального провадження, полягають у такому:
- висновок експерта, складений в рамках кримінального провадження на виконання рішення органу досудового розслідування, є допустимим письмовим доказом у справі, за умови, що експерт є атестованим і попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок;
- копія висновку експерта має бути належним чином засвідчена;
- для прийняття копії висновку експерта не потрібно окремого дозволу слідчого чи вироку суду у кримінальному провадженні;
- цей доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює копію висновку експерта у сукупності з іншими доказами у справі;
- сторони мають право надати суду докази на спростування висновку експерта, клопотати про виклик експерта до суду; про призначення додаткової або повторної експертизи, тощо.
68. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частини друга та п`ята статті 91 ГПК України). Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина перша статті 81 ГПК України). Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14 ГПК України).
69. Учасник справи повинен був надати засвідчені власноручним підписом копії письмових доказів, оригінали яких у нього є; подати за наявності копії письмових доказів, яких у нього немає, зазначивши, в якого учасника такі докази можуть бути витребувані судом, або заявити клопотання про витребування таких доказів (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21 (провадження № 14-97цс22)). Для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу такого письмового документа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі №906/1336/19).
70. Отже, учасник справи має обов`язок підтверджувати відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього. Учасник справи може подати доказ в копії, що не засвідчена, якщо у нього відсутній оригінал, але у такому разі необхідно зазначити особу, в якій знаходиться оригінал письмового доказу, та заявити клопотання про витребування доказу з обґрунтуванням неможливості самостійно його надати.
…
72. Копія з копії висновку експерта, що не була засвідчена належним чином стороною, не приймається судом до розгляду як письмовий доказ, що виключає його оцінку разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу…"
69. Проте суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення з урахуванням висновку експерта №СЕ-19/111-23/68199-ПТ від 29.02.2024, отриманого у кримінальному провадженні №12023111310003506, вказаного не врахували та не надали йому оцінки за ознакою допустимості, зокрема, не встановили, чи засвідчена належним чином подана стороною копія зазначеного висновку експерта. 
70. Щодо висновку експерта за результатами будівельно-технічної експертизи № 1830/07-2024 від 26 липня 2024 року Скаржник вказує, що Експертом при проведенні експертизи був використаний нормативно-правовий акт, який втратив чинність. 
71. Так, за доводами Скаржника, на сторінці 3 Висновку у п. 10 Переліку нормативних актів, методик, рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури експертом у якості нормативного акту, що застосовується при проведенні експертизи вказаний Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923, проте даний нормативний акт втратив чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.
72. Суд вказаного не врахував та не надав оцінки тому, наскільки вказана обставина впливає на належність та допустимість зазначеного доказу. 
73. Разом з тим обставини, що встановлені судами на підставі вищевказаних спірних висновків експерта, мають ключове значення для висновку про доведеність чи недоведеність у цій справі наявності всіх елементів складу правопорушення для постановлення законного та обґрунтованого рішення щодо позовної вимоги про стягнення майнової шкоди. 
74. Таким чином, доводи Скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права - статей 77, 98, 101 ГПК України, без урахування висновків, викладених у зазначених Скаржником постановах Верховного Суду, знайшли своє підтвердження. 
75. Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі про задоволення позовних вимог є передчасними, а оскаржувані судові рішення є такими, що постановлені з порушенням норм процесуального права. Судами попередніх інстанцій допущені процесуальні порушення щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення цього спору, зокрема щодо наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для відшкодування шкоди. 
76. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази та з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, тому постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
77. Оскільки Суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції, скасуванню також підлягає і додаткове рішення вказаного суду як нерозривно з ним пов`язане. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

78. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
79. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України).
80. За наведених обставин Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувані рішення, додаткове рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові витрати

81. Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кваліті Проджект" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2025, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі №911/1368/24 скасувати.
3. Справу № 911/1368/24 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кваліті Проджект" (код ЄДРПОУ 41558687, адреса: 01030, місто Київ, вул. Богдана Хмальницького, 23) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2025, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі №911/1368/24 в розмірі 770 243 (сімсот сімдесят тисяч двісті сорок три) грн 80 коп. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець 

Н. Губенко