Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 557/2038/25
Провадження № 33/4815/684/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Міщук Л.А., 
захисника – Браташа Ю.П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Браташа Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та щодо неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2025 року о 09 годині 36 хвилин на автодорозі М06 Київ-Чоп 301 км поблизу с. Горбаків Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedec Benz ML, номерний знак ФАКТ, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 1261 від 25.10.2025, чим порушила вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Браташ Ю.П. просить провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що висновок медичного огляду від 25.10.2025 є недійсним, оскільки складений із порушенням вимог Інструкції №1452/735, а матеріали справи не містять жодних доказів використання сертифікованого та повіреного технічного засобу, дозволеного МОЗ України. 
Вказує, що процедура огляду була проведена з істотними порушеннями, зокрема огляд здійснювався невстановленою особою, не проводився контрольний забір повітря та повторний огляд через 20 хвилин, а також відсутні докази проходження лікарем відповідного тематичного вдосконалення. 
Доводить, що працівниками поліції було порушено порядок направлення на медичний огляд, оскільки направлення та акт огляду складалися вже після доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, а сам огляд проведено не у найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я. 
Стверджує, що ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені працівниками поліції, не підтверджуються відеозаписом, а сам протокол ґрунтується на висновку лікаря, який відсутній у матеріалах справи. 
Вважає, що транспортний засіб був зупинений із порушенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому всі отримані після такої зупинки докази є недопустимими відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева». 
Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, а долучений відеозапис має ознаки монтажу та не є безперервним.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 01 квітня 2026 року без її участі (а.с. 38).
Копію постанови захисник отримав 03 травня 2026 року (а.с. 41). 
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 13 травня 2026 року (а.с. 42).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи захисника Браташа Ю.П.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493464 від 25 жовтня 2025 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний - 1,63‰ проміле (а.с. 4); результатом тесту №1023, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, згідно якого ОСОБА_1 перебуває стані алкогольного сп`яніння - 1,63‰ проміле (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 проводився у КП «РОЦПЗН» (а.с. 5); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 жовтня 2025 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 9); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на місці зупинки (файл yzhxt, час: 09:20) та проходження такого огляду у медичному закладі (файл yzhxt, час: 01:14:40).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи апеляційної скарги про недотримання встановленого порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.
Огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, згідно якого ОСОБА_1 перебуває стані алкогольного сп`яніння - 1,63‰ проміле. До проведення огляду працівник поліції здійснив контрольний замір повітря, після чого ОСОБА_1 пройшла огляд, що відповідає вимогам розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Судом встановлено, що огляд на стан сп`яніння проведено в закладі охорони здоров`я лікарем, в присутності працівника поліції та із застосуванням спеціальних технічних засобів, що повністю відповідає вимогам п. 2 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року. 
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу постанови результати медичного огляду та інші наявні у справі докази, які є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Доводи захисника про те що огляд здійснювався невстановленою особою, не проводився контрольний забір повітря та повторний огляд через 20 хвилин, а також відсутні докази проходження лікарем відповідного тематичного вдосконалення є непереконливими, оскільки під час проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 не висловлювала будь-яких сумнівів щодо того чи є особа, яка проводила огляд лікарем та щодо того, що газоаналізатор, яким проводився огляд на стан сп`яніння, можливо, показав хибний результат через технічну несправність.
Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що огляд проводився не лікарем та що лікар не проходив відповідного тематичного вдосконалення матеріали справи не містять і стороною захисту до апеляційного суду не було подано.
Покликання захисника на те, що в медичному закладі не було проведено повторний огляд через 20 хвилин апеляційний суд до уваги не бере, оскільки на місці зупинки результат огляду ОСОБА_1 становив 1,63‰ проміле, а в медичному закладі 1,20‰ проміле, тобто допустиму норму алкоголю в організмі було перевищено більше ніж у 5 разів, відтак факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння є доведеним і непроведення повторного огляду через 20 хв. не спростовує вказаного факту. 
Посилання захисника на порушення порядку оформлення процесуальних документів також є необґрунтованими. Сам по собі часовий проміжок між складанням окремих процесуальних документів, а також послідовність їх оформлення не свідчать про істотні порушення вимог КУпАП і не впливають на достовірність встановлених обставин справи.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Браташу Ю.П. строк на апеляційне оскарження.
Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника Браташа Ю.П. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович