Справа № 944/2492/26
Провадження №2-а/944/94/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білецької М.О.,
з участю секретаря судових засідань Хархаліс Л.А.
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 січня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №148 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 . 
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 є порушником військового обліку з 02.01.2026 та знаходиться у розшуку по базі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у зв`язку з тим, що порушив правила військового обліку, які визначені додатком 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМ України №1487, а саме, змінив місце проживання і не встав на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп. З даними обставини справи позивач не погоджується, оскільки є виключений з військового обліку ще з 2007 року як не придатний до військової служби. Також рішенням окружного суду від 31.08.2023 встановлено, що він не є військовозобов`язаним. Окрім цього, відповідачем винесено оскаржувану постанову з грубими порушеннями прав позивача. Так, оскаржувану постанову винесено за відсутності позивача, без належного повідомлення про дату час та місце розгляду справи, а тому він був позбавлений можливості подавати докази, заперечення, заявляти клопотання, тощо. 
Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався коли йому було заблоковано рахунки в АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому він звернувся до Кам`янка-Бузького відділу виконавчої служби, де йому повідомили про існування вказаної постанови.
З урахування наведеного, просить поновити строк на оскарження даної постанови, позов задовольнити.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14.05.2026 відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.
29.05.2026 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ОСОБА_1 був взятий на військовий облік автоматично у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року №932. Зазначена постанова передбачає реалізацію експерементального проекту щодо автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі шляхом інформаційної взаємодії державних реєстрів та електронних інформаційних систем. Відомості щодо місця проживання або перебування позивача, у тому числі відомості як внутрішньо переміщеної особи, були сформовані та підтягнуті до електронного реєстру автоматично, шляхом інформаційної взаємодії з відповідними державними реєстрами та інформаційними системами. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 під час розгляду матеріалів справи діяв не на підставі припущень, а на підставі офіційних відомостей, наявних у державному електронному реєстрі на момент винесення оскаржуваної постанови. Після автоматичного взяття на облік, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановленому законом порядку не прибув, свої військово-облікові дані належним чином не уточнив, документів, які б беззаперечно підтверджували відсутність у нього обов`язку перебувати на військовій службі не подав. За таких обставин, у посадової особи ТЦК були наявні законні підстави для розгляду матеріалів справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Саме по собі посилання позивача на порушення процесуальних прав без доведення того, які саме істотні обставини не були враховані та які належні докази могли змінити результат розгляду справи, не може бути самостійною підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови. 
З урахуванням наведеного, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, наведеному у ньому, просив такий задовольнити.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 24.04.2026, до суду із позовною заявою через систему «Електронний суд» звернувся 03.05.2026, відтак суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід поновити строк на звернення до суду з позовною заявою, як такий що пропущений з поважних причин.
Судом встановлено, що 09 січня 2026 року інспектором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 , штаб сержантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №26 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. В даному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться о 11 год. 00 хв. 16 січня 2026 року. Відомості в графі «Другий примірник протоколу отримав», зокрема щодо отримання ОСОБА_1 другого примірника протоколу, відсутні. Окрім цього, жодних доказів надсилання даного протоколу за місцем проживання позивача, або повістки (повідомлення) про розгляд справи у зазначений час, відповідачем до матеріалів справи не долучено.
Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №148 від 16.01.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку з 02.01.2026 та знаходиться у розшуку по базі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у зв`язку з тим, що порушив правила військового обліку, які визначені додатком 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМ України №1487, а саме, змінив місце проживання і не встав на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів.
З довідки серії КВ 001146 від 26.06.2007, виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 виключений з військового обліку, в графі "придатність до віськової служби" зазначено "непридатний".
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Згідно з ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період , що тягне за собою тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На виконання ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Так, зі змісту наведених норм слідує, що право бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, є альтернативним правом особи, оскільки її явка, в розумінні ст.268 КУпАП не визнана обов`язковою.
Водночас, за приписами ст.268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Разом із цим, відповідачем не доведено виконання обов`язку щодо сповіщення позивача про розгляд адміністративної справи щодо притягнення його до відповідальності за порушення вимог КУпАП.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративне відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами; (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17 від 21.03.2019 року, у справі № 489/1004/17 від 30.01.2020 року, у справі №308/12552/16-а та у справі № 482/9/17, та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16- а.
Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а.
Під час судового розгляду справи, відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для визнання такої постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною та такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.
В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищенаведене, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова №148, яка винесена 16.01.2026, скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» пункт 29).
Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови з підстав порушення відповідачем процесуальних норм, оцінка іншим доводам позовної заяви не надавалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №6207-9685-9264-3308.
Відтак позивачу з Державного бюджету України необхідно повернути 665,60 грн. надмірно сплаченого судового збору.
Судові витрати із сплати судового збору в розмірі 665,60 грн. слід стягнути з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.77, 229, 268-271,286 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення із позовною заявою.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 №148 від 16 січня 2026 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, закрити.
Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, відповідно до квитанції №6207-9685-9264-3308.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 10 червня 2026 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя         М.О. Білецька