П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5445/26	

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,
повний текст судового рішення
складено 03.04.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 420/5445/26 за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Національної поліції в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Одеській області вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, у розмірі 9 403, 73 грн за наступними реквізитами: Головне управління Національної поліції в Одеській області, р/р UA 878201720313221001302092669, банк Державна казначейська служба України м. Київ, ЄДРПОУ: 40108740.
Ухвалою від 03.04.2026 Одеський окружний адміністративний суд позовну заяву Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою - повернув позивачу.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що для звернення до суду з цим позовом встановлено місячний строк. Суд зазначив, що спір щодо стягнення грошових коштів за вартість предметів однострою пов`язаний із питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби.
Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області подав апеляційну скаргу, у якій зауважив, що предметом цього спору є виключно майнова вимога — стягнення грошових коштів, яка за своєю правовою природою є способом захисту майнового інтересу суб`єкта владних повноважень. Такий спір не впливає на правовий статус відповідача та не пов`язаний із оцінкою законності рішень суб`єкта владних повноважень щодо проходження служби, а тому до цих правовідносин необхідно застосовувати абзац 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Окрім того, ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції 27.11.2025, а тому позиція суду першої інстанції щодо застосування місячного процесуального строку є необґрунтованою.
Відповідач своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Частинами першою та другою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Водночас, положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що даними нормами чітко визначений строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, який складає один місяць.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські мають єдиний однострій, який отримується безоплатно. Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України.
Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку визначає Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.09.2017 № 772 (далі - Порядок № 772).
Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 772 встановлено, що однострій - це загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно.
За змістом пункту 3 розділу 1 Порядку № 772 одностроєм згідно із цим Порядком забезпечуються поліцейські, зокрема, які проходять службу на відповідних посадах у Національній поліції України.
Відповідно до пункту 10 розділу V Порядку № 772 встановлено, що поліцейським у випадку звільнення зі служби в поліції за власним бажанням здійснюється відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, з урахуванням термінів його експлуатації.
З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що в разі звільнення поліцейського зі служби, ним повинна відшкодовуватись вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.
Тобто, видача предметів однострою особистого користування особі, так само як і відшкодовування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, нерозривно пов`язане із проходженням особою публічної служби.
В даному випадку строки звернення до суду із цим адміністративним позовом встановлені частиною п`ятою статті 122 КАС України, яка передбачає місячний строк звернення до суду, оскільки цей спір віднесений до спору, пов`язаного з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями, що призвели до стягнення грошових коштів за вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.
Це підтверджується і висновками, зазначеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 804/285/16.
У пункті 34 постанови Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 360/917/19 вказано, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
З наведених вище мотивів колегія суддів зазначає, що для визначення строку звернення до суду з цим позовом застосуванню підлягають положення частини п`ятої статті 122 КАС України.
З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом 26.02.2026 (дата надходження позову до електронного суду 25.02.2026), а позивача звільнено із служби 27.11.2025.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
З огляду на це, на переконання колегії суддів, доводи апелянта щодо необхідності застосування тримісячного строку звернення до суду є помилковими та безпідставними.
Відтак, скаржником не вказано на обставини непереборного і об`єктивного характеру, існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, тому вказані позивачем обставини є неповажними, а висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви є обґрунтованим.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення позовної заяви у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 420/5445/26 - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 420/5445/26 за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко