справа № 278/5339/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні, 

В С Т А Н О В И В :
І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 в якому просив: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: на час перебування батька дитини ОСОБА_1 в лавах Збройних сил України, що дислокуються за межами Житомирської області – щоденно в будні дні з 19:30 год. до 20:30 год,. у вихідні дні з 11:00 год. до 12:00 год засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку через додатки Viber, Telegram, Whatsapp, а в період перебування батька дитини ОСОБА_1 у відпустці за місцем його проживання шляхом перебування дитини з батьком на період відпустки (з ночівлею в батька), при цьому батько зобов`язується доставити дитину до навчального закладу, на гуртки та інші навчальні сеції, які відвідує дитини та забирати її після закінчення занять; після повернення батька дитини ОСОБА_1 до цивільного життя або переведення до м. Житомира для проходження служби – кожна перша та четверта субота з 10:30 год. до 17:00 год неділі без присутності матері з можливістю залишитись дитині на ночівлю в батька при цьому останній в праві особисто забирати дитину з місця, де вона на той час перебуватиме або з місця погодженого між батьками, необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку у вільний від навчання час, батько має право забирати дитину з гуртків та інших занять у дні побачень дитини з батьком, забирати дитину в день народження батька дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо цей день припадає не вихідний, а у випадку якщо день народження припадає на будній день – забирати дитину в найближчий вихідний з метою святкування дня народження батька, почергове святкування світ (Новий рік, Різдво, Великдень) з батьками – один рік з матір`ю, а один рік з батьком з наданням можливості другому з батьків привітати дитину, дні народження доньки святкувати почергово – один рік з матір`ю, а один рік з батьком з наданням можливості привітати дитину другому з батьків, у випадку якщо дитина хворіє – зустріч з батьком має бути перенесена на інший день для забезпечення інтересів дитини при цьому батько має право провідати дитину за місцем її перебування.
У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомив, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі з 2018 року по 2024 рік. Разом з тим, за час їх спільного проживання у останніх народилася донька ОСОБА_4 , яка після розлучення сторін залишилася проживати разом із матір`ю. Час від часу між батьками дівчинки відбувалися непорозуміння щодо питання участі батька в її вихованні й через це позивач був вимушений звернутися за відповідною заявою до органу опіки та піклування. Згодом, за наслідками розгляду такої заяви виконавчим комітетом Житомирської міської ради ухвалено рішення, яким визначався графік побачень ОСОБА_1 з дитиною і відповідачка його частково виконувала. Однак, у серпні 2025 року ОСОБА_2 самоусунулася від виконання зазначеного рішення і спілкування позивача з ОСОБА_5 припинилося. Будь-які намагання позивача вирішити зазначене питання у позасудовому порядку до бажаного результату не призвели, а тому ОСОБА_1 вимушений звернутися за захистом свого права до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року в цій справі відкрито загальне позове провадження.
Відповідачка ОСОБА_2 , скориставшись своїм процесуальним правом, подала відзив на позовну заяву в якому частково визнала позовні вимоги ОСОБА_1 . Свою позицію відповідачка обґрунтувала тим, що ОСОБА_4 має захворювання, а саме порушення психологічного розвитку з недорозвиненим мовленням, а тому потребує медико-соціальних заходів та сприятливої родинної атмосфери. Відтак, на переконання матері дівчинки, перебування ОСОБА_6 без її присутності може нашкодити інтересами дитини, а тому остання уважає, що спілкування дівчинки з батьком має відбуватися у присутності відповідчки. Окрім цього, за словами ОСОБА_2 , брат позивача – ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. За таких обставин, перебування ОСОБА_6 у будинку з особою, яка обвинувачується у раніше згаданому злочині може бути шкідливим для дитини. Також ОСОБА_2 зауважила, що позивачем не надано доказів наявності у нього власного житла в якому ОСОБА_4 може знаходитися з ним.
04 грудня 2025 року відповідною ухвалою суду підготовчий розгляд справи завершений і справа призначена до судового розгляду по суті.
У ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Антонович О.С. підтримали позов із підстав, викладених у ньому. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду надійшло письмове клопотання про здійснення судового розгляду справи без його присутності. Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася й про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
02 травня 2019 року народилася ОСОБА_3 батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с. 13).
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, від 07 квітня 2025 року ОСОБА_4 хворіє на порушення психологічного розвитку з недорозвиненим мовленням (а.с. 61). Зазначене підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новогуйвинської селищної ради від 24 липня 2025 року (а.с. 62).
21 травня 2025 року рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 702 визначено ОСОБА_1 порядок побачень з дочкою ОСОБА_3 , а саме: не менше двох днів за місцем проживання ОСОБА_1 під час його перебування у відпустці, з урахуванням режиму дня дитини та її навчальної діяльності; спілкування засобами мобільного зв`язку кожного дня з понеділка по п`ятницю у часовий проміжок з 19 години 30 хвилин до 20 години 30 хвилин, кожної суботи та неділі – з 11:00 годину до 12:00 годин (а.с. 16).
Згідно з характеристикою ОСОБА_6 , яка надана ОСОБА_9 дошкільним навчальним закладом № 30 від 25 травня 2025 року, дівчинка є ученицею зазначеного закладу освіти. За місцем свого навчання ОСОБА_4 характеризується посередньо. Також педагоги звернули увагу на те, що на початку відвідування зазначеного закладу освіти батьки брали активну участь у навчальному житті дитини, але наразі така ситуація кардинально протилежна, оскільки ОСОБА_10 до садочку приводить дідусь. Водночас, під час відпустки дівчинку приводить та забирає тато ОСОБА_1 . Поміж іншим, останній цікавиться життям ОСОБА_6 у садочку та її успіхами, регулярно телефонує, щоб поспілкуватися з дівчинкою та побачити її (а.с. 21). 
21 серпня 2025 року ОСОБА_1 скерував на ім`я начальника Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради заяву в якій повідомив, що з 18 серпня 2025 року ОСОБА_8 систематично чинить йому перешкоди у спілкуванні з їх спільною дитиною (а.с. 17).
28 серпня 2025 року у відповідь на вказане звернення представником Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради в листі № 450/2/2324 Гуменюка Ю.В. повідомлено про те, що працівниками служби проведена профілактична бесіда з ОСОБА_8 з метою недопущення вчинення перешкод у спілкуванні дівчинки з батьком (а.с. 18).
06 жовтня 2025 року Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради скерувала на ім`я ОСОБА_1 лист № 500/2/2654 в якому зазначила, що виходячи з неодноразових звернень останнього, а також зважаючи на те, що бесіди з ОСОБА_8 не призвели до покращення ситуації з приводу спілкування батька з дитиною, можливо стверджувати про те, що ОСОБА_8 чинить ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з їх спільною дитиною (а.с. 20). 
Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 107 від 21 січня 2026 року, зазначений орган виходячи з якнайкращих інтересів дитини уважає за необхідне визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_6 : на час перебування батька дитини ОСОБА_1 в лавах Збройних сил України, що дислокуються за межами Житомирської області спілкування засобами мобільного зв`язку щоденно в будні дні з 19:30 год. до 20:30 год, у вихідні дні з 11:00 год. до 12:00 год.; в період перебування батька у відпустці за місцем його проживання на весь період відпустки з ночівлею, забезпеченням відвідування дитиною навчального закладу, гуртків, тощо; після повернення батька дитини до цивільного життя або переведення до м. Житомира для проходження служби визначити спілкування з дитиною кожні перші та четверті вихідні з 10 год. 30 хв. суботи до 17 год. 00 хв. неділі без присутності матері з ночівлею, у разі хвороби дитини або інших виключних обставин, якщо це припадає на день зустрічі дитини з батьком, перенести зустріч на іншу погоджену з батьком дату, враховуючи інтереси та бажання дитини, її стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини (а.с. 102-103).
Допитаний у ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_11 , будучи батьком позивача й дідусем ОСОБА_6 , показав, що дійсно його колишня невістка ОСОБА_2 чинить постійні перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_5 , оскільки у ході бесіди з дідусем дівчинка повідомляла, що матір проти її спілкування з батьком. Також, на переконання ОСОБА_11 , спілкування дівчинки з батьком у присутності матері буде шкідливим для неї, бо сторони після розлучення постійно конфліктують між собою.
Також судом досліджений диск із звукозаписам розмов ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в яких дівчинка висловлює своє бажання спілкуватися з батьком. Окрім цього, на диску присутні записи дзвінків позивача доньці на які остання не відповідала через те, що телефон ОСОБА_6 був у її матері (а.с. 75).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст. 7 Конвенції про права дитини).
Окрім цього, пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У ч. 1 ст. 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до положень ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини.
Згідно з приписами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини (ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Норма ст.141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч.ч. 4-5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Окрім цього, в аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (справа № 35481/20 «Терещенко проти України»), у якому суд констатував порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема, якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини.
Також у постанові від 15 січня 2025 року по справі № 760/2096/22 Верховний Суд, серед іншого, акцентував увагу на тому, що при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту. Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.
У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).
Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).
Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.
Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі й за час спільного проживання останніх у них народилася донька ОСОБА_4 , яка проживає з матір`ю. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка систематично чинить перешкоди ОСОБА_1 у його спілкуванні з донькою, яка бажає спілкуватися з батьком.
Доводи ОСОБА_2 про те, що спілкування батька з ОСОБА_5 має відбуватися виключно за її присутності з огляду на стан здоров`я дівчинки суд відхиляє, оскільки у наданій відповідачкою медичній документації відсутні рекомендації лікарів щодо необхідності постійного перебування матері разом із дитино, а лише вказано на необхідність підтримання здорових та стабільних взаємовідносин у родині. Більше того, з характеристики дівчинки, що надана її навчальним закладом, вбачається, що ОСОБА_10 до садочка в моменти перебування ОСОБА_1 поза межами Житомирської області приводить дідусь, а матір у садочку не з`являється взагалі. За таких обставин, можливо дійти висновку, що дівчинка позитивно сприймає спілкування з усіма своїми родичами без виключень, а отже постійний супровід матері їй непотрібен, зокрема й в моменти спілкування з батьком.
Окрім цього, суд відхиляє доводи відповідачки й стосовно ненадання ОСОБА_8 доказів наявності у нього свого власного житла, оскільки у цьому випадку предметом розгляду справи є питання щодо участі батька у вихованні дитини, а не визначення місця проживання дівчинки з батьком. За таких обставин, наявність або відсутність у позивача власного житла, зважаючи на наявність у нього зареєстрованого місця проживання (тобто права користування певним житловим приміщенням) не впливає на рішення суду.
Також не знаходять свого документального підтвердження доводи ОСОБА_2 про те, що позивач під час перебування у відпусті проживає разом з особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Більше того, за словами відповідачки зазначена особа наразі перебуває в лавах Збройних сил України, а отже через введення в Україні воєнного стану повинна постійно виконувати свій службовий обов`язок.
За таких обставин, виходячи з якнайкращих інтересів ОСОБА_6 та приймаючи до уваги відповідний висновок органу опіки та піклування суд уважає за необхідне задовольнити цей позов у повному обсязі.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.
Щодо питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу останнім до матеріалів позову долучено копії: договору (угоди) про надання правничої допомоги № 15/10/1 від 15 жовтня 2025 року (а.с. 33-34); додатку № 1 до договору (угоди) про надання правничої допомоги № 15/10/1 від 15 жовтня 2025 року (а.с. 36); акту сплати коштів клієнтом адвокату від 15 жовтня 2025 року (а.с. 36).
Зокрема, із зазначеного акту сплати коштів клієнтом адвокату убачається, що адвокатом Антонович О.С. позивачеві в межах цього провадження надані послуги зі складання та подання позовної заяви на суму 4 500 грн.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року по справі № 761/415/24 відображений правовий висновок згідно із яким за відсутності клопотанням іншої сторони суд не може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, ураховуючи викладене вище, а також зважаючи на задоволення цього позову в повному обсязі та відсутність клопотання відповідачки із запереченням щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд уважає стягнути таку суму витрат в заявленому та документально підтвердженому позивачем розмірі, а саме 4 500 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_2 ) у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною:
1) на час перебування ОСОБА_1 в лавах Збройних сил України, що дислокуються за межами Житомирської області:
-- щоденно в будні дні з 19:30 год. до 20:30 год., у вихідні дні з 11:00 год. до 12:00 год. засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку через додатки Viber, Telegram, Whatsapp, тощо;
-- в період перебування батька дитини ОСОБА_1 у відпустці за місцем його проживання перебування дитини з батьком на період відпустки (з ночівлею в батька), при цьому батько зобов`язаний доставити дитину до навчального закладу, на гуртки та інші навчальні секції, які відвідує дитина та забирати її після закінчення занять;
2) після повернення батька дитини ОСОБА_1 до цивільного життя або переведення до м. Житомира для проходження служби:
-- кожні перші та четверті вихідні місяця з 10:30 год суботи до 17:00 год неділі без присутності матері з можливістю залишитись дитині на ночівлю в батька при цьому останній в праві особисто забирати дитину з місця, де вона на той час перебуватиме або з місця погодженого між батьками;
-- необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку у вільний від навчання час;
-- батько має право забирати дитину з гуртків та інших занять у дні побачень дитини з батьком;
-- забирати дитину в день народження батька дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо цей день припадає нв вихідний, а у випадку якщо день народження припадає на будній день – забирати дитину в найближчий вихідний з метою святкування дня народження батька;
-- почергове святкування свят (Новий рік, Різдво, Великдень) з батьками: один рік з матір`ю, а один рік з батьком з наданням можливості другому з батьків привітати дитину;
-- дні народження доньки святкувати почергово – один рік з матір`ю, а один рік з батьком з наданням можливості привітати дитину другому з батьків;
-- у випадку якщо дитина хворіє – зустріч з батьком має бути перенесена на інший день для забезпечення інтересів дитини при цьому батько має право провідати дитину за місцем її перебування.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 30 квітня 2026 року. 

Суддя          Віктор Мокрецький