Справа № 716/723/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2026        м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої судді Шевчук Р.М., 
при секретарі судового засідання Єлащуку Р.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 за № 592 від 26 лютого 2026 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що 18.02.2026 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено відносно нього протокол № 117 про притягнення його адміністративної до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП. 
Зазначає, що в подальшому 26.02.2026 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 592 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Зазначає, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, склад адміністративного правопорушення полягає у тому, що він, будучи військовозобов`язаним, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного огляду ВЛК.
Вважає, що статус військовозобов`язаного він втратив, оскільки 28.04.2022 року був знятий з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до наказу № 684 від 20.12.2017 року, а норма Закону зобов`язує проходити огляд виключно тих громадян, які перебувають на військовому обліку або мають статус обмежено придатних у статусі військовозобов`язаних, а тому він не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки він втратив статус військовозобов`язаного ще в 2022 році. Вважає оспорювану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. 
Крім того, зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення наявні виправлення в даті складання протоколу, та підписи, які наявні в графі «Підпис особи, яка притягається та «Другий примірник отримав» йому, ОСОБА_1 не належать, що робить даний документ недопустимим доказом. Вказував, що йому не було відомо про дату та час складання протоколу, повідомлень про дату розгляду адміністративної справи на його адресу чи особисто не надходило, що є грубим порушенням процесуальних норм. Про існування оскаржуваної постанови він дізнався тільки з виклику державного виконанця, який відкрив виконавче провадження. 
Враховуючи викладені доводи в позовній заяві, просить поновити строк на оскарження постанови та задоволити позовну заяву та скасувати оспорювану постанову. 
Ухвалою суду від 30 квітня 2026 року поновлено строк на звернення позивача та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в його інтересах представник адвокат Гуцул А.О, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та відсутності позивача позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, з якого вбачається,  що ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не пройшов у строк до 05.06.2025 року повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Зазначає що відповідно до п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-ІХ від 21.03.2024 року відповідно до якого громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 року (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. 
18.02.2026 року ОСОБА_1 був запрошений працівниками ЧРУП ГУНП до збірного пункту Чернівецького ООЦМ, де посадовою особою було складено адміністративний протокол серії ЧРТЦК №117.Під час складання протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП з повідомленням часу, дати та адреси розгляду протоколу. Примірник протоколу було вручено під підпис.
Таким чином, ОСОБА_1 було своєчасно сповіщено про місце і час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
На розгляд протоколу ОСОБА_1 не з`явився, не скористувався правом на захист та правову допомогу під час розгляду протоколу. В подальшому не цікавився результатом адміністративного провадження. 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 592 від 26.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП). 
Вважав, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають просив відмовити в задоволені позову.
Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Судом встановлено, що військовозобов`язаний громадянин України – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу № 117 складеного працівником Чернівецького РТ ЦК та СП 18.02.2026 року, ОСОБА_1 , будучи у встановленому порядку визнаним обмежено придатним до військової служби, не виконав вимоги п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 року в частині обов`язку до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Постановою ІНФОРМАЦІЯ_4 № 592 від 26.02.2026 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу – 17 000 грн. за те, що ОСОБА_1 , будучи у встановленому порядку визнаним обмежено придатним до військової служби, не виконав вимоги п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 року в частині обов`язку до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Справа розглянута у відсутності ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 16.04.2026 року, тому на підставі ст.ст. 121, 123 КАС України підлягає поновленню строк звернення до суду із адміністративним позовом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. 
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.
Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. 
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно вимог ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Судом досліджена копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке позивач долучив до матеріалів справи на обґрунтування доказу того, що він не є суб`єктом складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. З копії даного документу вбачається, що ОСОБА_1 05.06.2018 року взятий на військовий облік, військово-облікова спеціальність 403, категорія 2, непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, 28.04.2022 року знятий з військового обліку згідно наказу № 684 від 20.12.2017 року. 
Однак, суд вважає, що вказані твердження позивача є безпідставними, оскільки, наказ МО від 20.12.2017 року за № 684, який затверджував Перелік випадків, за яких громадяни України знімають з військового обліку військовозобов`язаних, втратив чинність 29.08.2024 року на підставі наказу МО № 509 від 25.07.2024 року. Крім цього слід зазначити, що відповідно до п. 2 пп. 5 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України. 
В свою чергу 04.05.2024 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року № 3621-ІХ, яким виключено визначення «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
П.2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 21.03.2024 року № 3621-ІХ встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання чинності цим законом (до 04.02.2025 року) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно ЗУ «Про внесення зміни до п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-ІХ від 12.02.2025 року були внесені зміни до Закону № 3621-ІХ та п. 2 розд. ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим законом зобов`язані до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутись до ТЦК та СП (військовозобов`язані, резервісти СБУ – до центрального управління або регіональних органів СБУ, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України – до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Закон № 4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025 року. 
У відповідність до зазначеного Закону був приведений наказ МОУ від 14.08.2008 року № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Встановлено, що ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час до 04.05.2024 року, та не був виключений з військового обліку, тому в силу Закону зобов`язаний був до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювати проходження ВЛК шляхом звернення до ТЦК або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Та обставина, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку стверджена також копією даних з державної бази даних «Оберіг» - Єдиного державного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в Україні, який створений для автоматизованого військового обліку. З даного документу вбачається, що  ОСОБА_1 , уродженець м.Сургут Тюменської області Російської Федерації, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) у званні солдата та користується правом на відстрочку. Разом з тим, позивачем не надано даних з додатку «Резерв+» (скріншот), в якому б містилася інформація, що суперечить вищевказаній інформації, наданій відповідачем. 
Таким чином на військовозобов`язаного ОСОБА_1 законом покладено обов`язок самостійно звернутись до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду. 
Жодних доказів на підтвердження того, що позивач вживав заходи для отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду і пройшов такий огляд до 05.06.2025 року, матеріали справи не містять. 
Натомість матеріали справи містять копію направлення на визначення придатності до військової служби від 18 лютого 2026 року №665261, на ім`я ОСОБА_1 , 27.08.1980 року. 
Крім того, до відзиву відповідачем долучено копію скріншоту з мобільного телефону від 18.02.2026 року з додатка «Дія», що містить анкетні дані ОСОБА_1 . Враховуючи, що зазначений телефон із відповідними персональними даними надається громадянином особисто відповідальним працівникам збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 для підтвердження особи, суд доходить висновку про особисту присутність позивача у збірному пункті в зазначену дату.
Зазначений доказ у сукупності з іншими матеріалами справи спростовує твердження позивача про те, що він не був обізнаний про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Суд також зазначає, що запис у військовому квитку позивача, - «знятий з військового обліку згідно з наказом МОУ № 684 від 20.12.2017» безумовно не означає, що позивач не підлягає призову у воєнний час, оскільки за станом здоров`я громадянин може бути непридатним до військової служби у мирний час, але обмежено придатним у воєнний стан. 
При цьому, суд зауважує, що останнє не означає, що громадянин не може проходити військову службу чи повинен отримати відстрочку від мобілізації, а лише свідчить про те, що деякі види служби та роботи йому протипоказані.
Так, відповідно у п. 6 ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема особи, які були зняті з військового обліку згідно рішень Міноборони. 
Таким чином, чоловіки, які були виключені з реєстру військовозобов`язаних раніше за рішеннями (наказами) МО України, що пізніше були анульовані, підлягають відновленню на військовому обліку. 
Це включає і тих, кого вилучили з обліку на основі наказу 684, що нині не діє через відміну. Є велика різниця між поняттями, знятий з військового обліку, та виключений з військового обліку, а також наслідками для військовозобов`язаного щодо відмітки знятий з обліку та виключений з військового обліку на підставі норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зі змінами від 18.05.2024 року та Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року. «Виключений з військового обліку» означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов?язки з військового обліку. 
Зокрема така особа не може бути призвана під час мобілізації, після виключення з обліку не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, такій особі не можна вручати повістку. Це поняття є постійним і особа не повинна знову ставати на військовий облік. 
«Знятий з військового обліку» це тимчасове поняття та воно не означає звільнення від статусу військовозобов`язаного. 
Після зняття з військового обліку військовозобов`язаний продовжує виконувати обов?язки військового обліку (проходження ВЛК, оновлення військово-облікових даних, повідомлення ТЦК та СП про зміну місця проживання тощо) та повинен стати на військовий облік в іншому органі, до прикладу в ТЦК та СП іншої області.
Щодо доводів позивача про те, що підписи від його імені у протоколі про адміністративне правопорушення в графах «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» та «Другий примірник отримав» виконані не ним, та щодо виправлень в даті складання протоколу, суд зазначає наступне.
Предметом судового розгляду у даній справі є правомірність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Водночас протокол про адміністративне правопорушення не є предметом оскарження у цій справі. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження оскарження позивачем зазначеного протоколу, а також відомостей щодо результатів такого оскарження матеріали справи не містять, та позивачем під час розгляду справи не надано.
За таких обставин наведені доводи позивача не впливають на вирішення спору по суті та не можуть бути самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.
Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадо ва особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та правомірно притягнутий до відповідальності із накладенням штрафу.
Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч. 9 ст. 38 КУпАП).
Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , є триваючим, на час прийняття оскаржуваної постанови позивач не пройшов медичний огляд, його притягнуто до відповідальності правомірно, у строки, визначені ст. 38 КУпАП.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд дійшов висновку, про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 90, 139, 241-244, 246, 268-272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 № 592 від 26.02.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. залишити без змін.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення № 592 від 26.02.2026 року – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя       Шевчук Р.М.