ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1344/26 Справа № 172/1205/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Філіппов Є.Є Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Галишина Андрія Васильовича з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року стосовно
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: стрілець-санітар 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, військової частини НОМЕР_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
за участю:
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_2 

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 04 березня 2025 року о 17.30 год. військовослужбовець ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, під час виконання військових обов`язків, перебував на території розташування підрозділу військової частини, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати її та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а також вирішити питання про поворот виконання постанови та повернути сплачені суми штрафу та судового збору з урахуванням фактичного виконання постанови.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку захисник вказує, що на адресу ОСОБА_1 в м. Борислав надійшла інформація про необхідність виконання оскарженої постанови суду першої інстанції. Про її існування він дізнався вже після її ухвалення та набрання нею законної сили. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу в умовах особливого періоду, що об`єктивно пов`язано з обмеженнями часу, комунікації та можливості оперативного оформлення процесуальних документів. Крім того, він перебував у переконанні, що провадження у справі фактично завершене у зв`язку з наявністю окремої постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області, якою матеріали справи були повернуті та скеровані за належною підсудністю, тому вважав, що справа не буде розглянута по суті та не очікував ухвалення нового рішення судом іншої територіальної юрисдикції. Лише після того, як йому стало відомо про наслідки розгляду справи він звернувся за правовою допомогою, що підтверджується дорученням Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 21 січня 2026 року. Водночас адвокат перебував у щорічній відпустці з 25 січня 2026 року по 03 березня 2026 року, що підтверджується наказом про надання відпустки та в цей період об`єктивно був позбавлений можливості здійснювати професійну діяльність та реалізовувати повноваження захисника у справі, зокрема готувати і подавати апеляційну скаргу, узгоджувати її зміст з апелянтом та формувати належні додатки. Після завершення відпустки апеляційну скаргу підготовлено та подано без невиправданих зволікань. Вказані обставини захисник вважає поважними причинами пропуску строку.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що правопорушення не є триваючим, а подія мала місце 04 березня 2025 року. Відтак граничний строк накладення адміністративного стягнення спливав 04 червня 2025 року, в той час як постанова суду винесена 06 червня 2025 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 38 КУпАП. Постановою суду стягнуто також судовий збір, однак апелянт є військовослужбовцем, а справа безпосередньо пов`язана з виконанням ним військового обов`язку в умовах особливого періоду. Відтак питання стягнення судового збору підлягало окремій оцінці суду з урахуванням положень ЗУ «Про судовий збір» та принципу справедливості судового розгляду. 
Позиції учасників апеляційного процесу.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, що підтвердив його захисник та просив провести апеляційний розгляд за його відсутності.
Захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу, з підстав, викладених в них, просив їх задовольнити. 
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, враховуючи, що ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем та проходить військову службу, не був присутнім в судовому засіданні під час винесення постанови та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним копії постанови та її направлення останньому, апеляційний суд доходить висновку, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження рішення суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Доводи апеляційної скарги захисника зводяться до того, що суд першої інстанції при винесенні постанови та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не врахував вимоги ст. 38 КУпАП, оскільки граничний строк накладення стягнення спливав 04 червня 2025 року.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як видно з матеріалів провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку з чим він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254-256 КУпАП, актом фіксації відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_1 знаходився на військовій службі в умовах воєнного стану з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів) та в їх присутності відмовився від добровільного проходження медичного огляду на стан сп`яніння, рапорті командира 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , військовим квитком серії НОМЕР_2 , витягами з наказів.
Таким чином, дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковані правильно як відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.
Водночас як слушно вказує захисник в апеляційній скарзі, суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення залишив поза увагою вимоги ч. 2 ст. 38 КУпАП, якою передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А4808 №50 подія мала місце 04 березня 2025 року, дане правопорушення не є триваючим, а відтак тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ст. 38 КУпАП, спливав 04 червня 2025 року, в той час як постанова суду першої інстанції винесена 06 червня 2025 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи судом першої інстанції та винесення постанови закінчився. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, є нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. 
Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Положення ст. 38 КУпАП стосуються строків накладення адміністративного стягнення у разі визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Як встановлено апеляційним судом, подія адміністративного правопорушення мала місце 04 березня 2025 року, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи апеляційним судом закінчився.
Водночас, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника в частині вирішення питання про поворот виконання постанови та поверненні сплачених сум штрафу та судового збору, оскільки жодних доказів в підтвердження цьому захисником не надано. 
Таким чином, враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Галишина Андрія Васильовича задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Галишина Андрія Васильовича задовольнити частково.
Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 рокустосовно  ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП скасувати.
Закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя        О. П. Піскун