РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026      м. Турка 

Справа № 458/291/26
Провадження №2-а/458/10/2026

Турківський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді    Волинець М.З.,
за участю секретаря судового засідання  Матківської Р.Р. 
Сторони у справі:
позивач        ОСОБА_1 ,
відповідачі:      Відділення поліції №2 Самбірського
районного відділу поліції ГУ НП
у Львівській області,
Головне управління Національної поліції у Львівській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - 

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Миньо М.М., подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції /ГУ НП/ у Львівській області, ГУ НП у Львівській області, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6847580 від 16.03.2026 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. покликався на те, що 16.03.2026 інспектором ВП № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, лейтенантом поліції Мишковським Р.В. щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6847580, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Згідно з постановою, серії ЕНА № 6847580 від 16.03.2026 о 17:34 год 16.03.2026 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю, а саме на повороті, чим порушив п. 14.6. г ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Вважає, що зміст вказаної постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки у ній, зокрема, у відомостях про обставини правопорушення зазначено іншу особу ніж у відомостях про особу, щодо якої розглядається справа, а саме водія ОСОБА_1 ; у постанові зазначено те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , проте позивач транспортним засобом із зазначеним номерним знаком ніколи не керував, крім того, такий транспортний засіб ніколи йому не належав, а також не перебував у його користуванні; в оскаржуваній постанові не зазначено місця можливого вчинення адміністративного правопорушення; оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, яким здійснювалося фіксування вказаного правопорушення, взагалі відсутні відомості про наявність відеозапису; відсутні докази того, що позивач дійсно здійснив обгін саме на повороті, який є ділянкою дороги з обмеженою оглядовістю. Також зазначив, що оскаржувана постанова винесена поліцейським Мишковським Р.В., проте розгляд справи здійснював інший працівник поліції, а саме Ільницький Ю.І., який і підписав оскаржувану постанову, а не Мишковський Р.В.
Таким чином, вважає, що постанова складена щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, оскільки ним не було допущено порушення правил дорожнього руху, постанова складена безпідставно та не може вважатися законною.
Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 26.03.2026 відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 07.04.2026 о 14:00 год.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 07.04.2026 у зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі розгляд справи відкладено на 28.04.2026 о 17:00 год.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 28.04.2026 у зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням клопотання представника позивача адвоката Миньо М.М. про відкладення розгляду справи розгляд справи відкладено на 04.05.2026 о 17:30 год.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Миньо М.М. не з`явилися, подали до суду клопотання про проведення судового засідання без їх участі.
Відповідач Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відміткою про вручення 29.04.2026 судової повістки – повідомлення про судове засідання на 04.05.2026 о 17:30 год. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не подав.
Відповідач ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, згідно якої ГУ НП у Львівській області судову повістку-повідомлення отримало 01.05.2026. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що інспектором ВП № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, лейтенантом поліції Мишковським Р.В. 16.03.2026 розглянуто справу та винесено постанову серії ЕНА № 6847580 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п1ятсот дес`ять) гривень. 
Підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що 16.03.2026 о 17:34 год по вул. Академіка Ільницького, 50 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю, а саме на повороті, чим порушив п. 14.6. г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень, про що уповноваженою особою винесено вказану постанову.
Вважаючи постанову поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, позивач просив її скасувати та закрити провадження у справі.
Позиція відповідачів.
Відповідачі відзиву не подали, інших заяв та клопотань також не надійшло до суду.
Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306.
Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.1 і ч.4 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Із змісту спірної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення обгону транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив п. 14.6 г ПДР - порушення правил обгону, заборонено обгін на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.
Згідно п.14.6 г Правил дорожнього руху: обгін заборонено: г) «у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості».
Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.1.10 ПДР України: обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху; обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами; оглядовість - об`єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія».
В оскаржуваній постанові, зазначено, що водій здійснив обгін транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а саме на повороті .
Однак, відповідачами не надано доказів здійснення позивачем обгону транспортного засобу/транспортних засобів на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. Згадана ділянка дороги не зафіксована і не індивідуалізована відповідачем жодним засобом: немає ні схеми ділянки з прив`язкою до місцевості, ні її фіксації відеозаписом.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019.
Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Заперечуючи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач покликався на те, що поліцейський до винесеної постанови не додав доказів виявлених ним порушень та не дотримався вимог щодо оформлення адміністративних матеріалів.
Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6847580 від 16.03.2026, у такій наявні покликання на докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема у п.7 вказаної постанови «До постанови додаються» зазначено «відеофіксація поліцейською камерою 01910».
Таким чином, в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що додається до постанови, проте відповідачами не представлено суду таких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.
Разом з тим, суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17 дійшов висновку, що навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.
Враховуючи наведене вище суд вважає, що відповідачами не доведено порушення позивачем вимог ПДР України, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття справу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 286 КАС України.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 665,60 грн. Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Львівській області слід стягнути судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 9, 72, 74, 77, 139, 241, 243-246, 286 КАС України, ст.ст.122, 268, 283, 288, 293 КУпАП, суд, -
у х в а л и в:

Позов  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6847580 від 16.03.2026, винесену інспектором ВП № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, лейтенантом поліції Мишковським Ростиславом Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, код ЄДРПОУ 40108833, адреса місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: 
Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місцезнаходження: вул. В.Стуса, 14, м. Турка, Самбірський район, Львівська область, 82500.
Головне управління Національної поліції у Львівській області: адреса місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007.

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ