справа № 208/1781/26
провадження № 2/208/3220/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді – Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання – Агеєвої В.Г
розглянуши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/1781/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Краткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС» звернулось до Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 656147033 в розмірі 21 125,38 грн, з яких: - 5 423,74 грн - заборгованість по тілу кредиту; - 15 701,64 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, а також судові витрати: судовий збір в сумі 2662,40 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 гривень.

Рух справи.
13.02.2026 року до Заводського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026 року по цивільній справі № 208/1781/26 визначено головуючого суддю Гречану В.Г.
Згідно із відповіддю № 2351006 від 17.02.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 18.02.2026 року відкрито провадження у справі № 208/1781/26 за правилами спрощеного позовного провадження  та призначено справу до судового розгляду.
03.03.2026 року адресу суду від представника відповідача Дорошенко А.А. надійшла заява про надання доступу до електронної справи № 208/1781/26.
11.03.2026 року на адресу суду від представника відповідача Дорошенко А.А. надійшов Відзив на позов.
13.03.2026 року представником позивача направлено до суду Відповідь на відзив.
17.03.2026 року від представника відповідача Дорошенко А.А. надішли Заперечення на відповідь на відзив.
18.03.2026 року від представника позивача надійшли Додаткові пояснення у справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить цивільну справу розглядати за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, від представника Карабань Є.Б. до суду надійшла заява, в якій представник просила розгляд справи здійснювати без її та відповідача участі, за наявними у справі документами. 
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Розглянувши подані позивачем документи, вислухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Позиція позивача
24.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 656147033.
За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6000 грн 00коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі,додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – «Правила»).(п. 1.1 Договору).
Згідно п. 1.2 Договору сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.
Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 2000 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 08.11.2021 року (п. 1.3 Договору).
Позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору,може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання п. 1.4 Договору).
Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту(Траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору (п. 1.5 Договору).
Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним Траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання (п. 1.6 Договору).
Кредитна лінія надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі – «Дисконтний період»), а саме до08.11.2021 р.. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору,строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п. 1.7 Договору).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, необмежена. На умовах цього пункту Договору, строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою:
Z = 30 - (Х – Y), де:
Z – кількість днів, на які продовжується Дисконтний період;
Х – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, зврахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду;
Y – дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду(зарахування платежу на рахунок Кредитодавця).
При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів,на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. (п. 1.8 Договору).
У відповідності до п. 1.9 Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;- за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8.Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку,нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сімдесятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п. 4.2 Договору).
Зазначив, що:
- Кредитодавець надав перший Транш за Договором в сумі 2000 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 08.11.2021 р.. (п. 1.3.).
- 24.10.2021 р. тіло кредиту збільшилось на 350,00 грн, тим самим тіло кредиту становить 2 350,00 грн.
- 25.10.2021 р. тіло кредиту збільшилось на 1 600,00 грн, тим самим тіло кредиту становить 3 950,00 грн.
- 25.10.2021 – Відповідач відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором вніс суму в розмірі – 701,00 грн., чим погасив проценти за користування кредитними коштами в сумі – 124,74 грн., та тіло за Кредитним договором в розмірі – 576,26 грн.
- 26.10.2021 р. тіло кредиту збільшилось на 750,00 грн, тим самим тіло кредиту становить 4 123,74 грн.
- 27.10.2021 р. тіло кредиту збільшилось на 500,00 грн, тим самим тіло кредиту становить 4 623,74 грн.
- 28.10.2021 р. тіло кредиту збільшилось на 300,00 грн, тим самим тіло кредиту становить 4 923,74 грн.
- 29.10.2021 р. тіло кредиту збільшилось на 300,00 грн, тим самим тіло кредиту становить 5 423,74 грн.
Наводить порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами:
- 5 423,74 (сума виданого кредиту) х 2,98 (процентна ставка)/100= 161,21 грн. .(сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду),що здійснювалось за період 09.11.2021-14.12.2021 (що підтверджується розрахунком, підготовленим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»).
14.12.2021 р., відповідно до витягу з Реєстру права вимоги до Договору факторингу No28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги за Кредитним договором № 656147033 від 24.10.2021 р. на загальну суму 12 581,25 грн., що складається з заборгованості за тілом 5 423,74 грн. та заборгованості за відсотками 7 157,51грн., перейшло від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ«ТАЛІОН ПЛЮС».
- 5 423,74 (сума виданого кредиту) х 2,98 (процентна ставка)/100= 161,21 грн. (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду), що здійснювалось за період 15.12.2021-05.02.2022 (що підтверджується розрахунком, підготовленим ТОВ «Таліон Плюс»).
Кредитним договором № 656147033 від 24.10.2021 визначено строк повернення кредиту - 15 днів з моменту його отримання, а також порядок сплати процентів за користування кредитом протягом вказаного періоду (1,98% за кожен день користування кредитом). У разі неповернення кредиту в визначений строк,відповідач зобов`язався повернути вказану суму кредиту та відсотки протягом граничного строку кредитування (90 днів від дати закінчення дисконтного періоду).
Крім цього, зобов`язався сплатити відсотки за несвоєчасне повернення кредиту, розмір яких визначено п.1.12.2. умов кредитного договору. Будь-яких застережень або зауважень з боку ОСОБА_1 щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, до суду належними доказами не подано. Зазначає, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у Відповідача була можливість відмовитися від його підписання.
Щодо переходу права вимоги за Кредитним договором до Позивача позивач зазначив:
1.28.11.2018 р. між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу - 1укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу - 1(Додаток № 11).
Передача прав вимоги здійснювалась за Реєстром прав вимоги № 164 від 14.12.2021 р.
На підтвердження факту передачі прав також додані Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (Додаток 13).
2. 23.02.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-1 (Договір факторингу - 2) (Додаток №14).
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу - 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 23.02.2024 р. до Договору факторингу - 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
3. 15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е (далі – Договір факторингу - 3) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (Додаток № 17).
Відповідно до Реєстру Боржників No Б/Н від 15.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 21125,38 грн.
Надані документи на підтвердження оплати факторами грошових сум клієнтам (платіжні інструкції).
Підкреслив, що укладання договорів факторингу між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів договори факторингу були чинними.
При цьому, право вимоги по Кредитному договору відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги (Реєстрів Боржників/ Акту прийому-передачі Реєстру Боржників), які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору.
Зазначає, що відповідно до п. 1.3. Договору факторингу - 1, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 4 Договору факторингу - 1 регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.
Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».
Таким чином, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Щодо розміру суми боргу за Кредитним договором зазначив, що загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 21 125,38 грн, яка складається з:
5 423,74 грн - заборгованість по тілу кредиту;
15 701,64 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 
0,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Цю суму нараховано первісним кредитором і згодом вона наступними кредиторами не змінювалась.

Позиція відповідача
Відповідач не заперечує факт укладання договору та отримання ним кредитних коштів, визнає наявність заборгованості за Договором кредитної лінії № 656147033 від 24.10.2021 р. частково в сумі 5 423,74 грн. та відсотки за користування кредитом у розмірі 1 478,69 грн.
Стосовно нарахування відсотків за користування споживчим кредитом зазначає, що згідно абз.2 ч.2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Підкреслює, що строк кредитування за договором кредитної лінії № 656147033 від 24.10.2021 був погоджений сторонами та становив 15 днів з нарахуванням 1,98% від суми кредиту за кожен день користування ним.
Після того сторони не укладали договір про продовження строку дії договору і не погоджували строк кредитування.
Звернув увагу, що позивачем не долучено до матеріалів справи обґрунтованого розрахунку заборгованості щодо нарахування процентів боржнику з можливість встановлення періоду їх нарахування.
Щодо переходу права вимоги
Зазначає, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі № 755/15965/17 зазначив,що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірнихзаборон (обмежень) на його відступлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі,зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим, положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1ст.512, ст.514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не
Зауважує, що у відповідності до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Доказів того, що первісні кредитори, або новий кредитор ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту позивачем не надано.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Відтак, зазначений позивачем у позові розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором споживчого кредиту в сумі 15 701,64 грн. 
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі 5 423, 74 грн. та відсотки за користування кредитом в сумі 1 478,69 грн.

Щодо судових витрат
Представник відповідача зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Підкреслює, що ЄСПЛу рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» зазначає, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Первинні документи щодо погодження з клієнтом переліку послуг правничої професійної допомоги не можуть вважатися достовірним та достатнім доказом факту прийняття їх (послуг) виконання таким клієнтом. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст.141, ч. 4 ст.137 ЦПК України, складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.
Відповідач вказує, що у зв`язку з важким матеріальним становищем він не у спромозі одразу сплатити суму боргу у разі задоволення позову, а тому просить у такому випадку ухвалити рішення про стягнення заборгованості рівними частками.

Обставини, встановлені судом
Основні положення Договору кредитної лінії № 656147033 від 24.10.2021 р., які є регламентують спірні моменти між сторонами, полягають у наступному.
Пункт 1.1. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6000 грн 00 коп.
1.2. Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.
1.3. Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 2000 грн 00 коп. (дві тисячі грн. нуль коп.) одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 08.11.2021 р.
1.7. Кредитна лінія надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі – «Дисконтний період»), а саме до 08.11.2021 р.
1.8. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та,відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору, строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою:
Z = 30 - (Х – Y), де:
Z – кількість днів, на які продовжується Дисконтний період;
Х – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду;
Y – дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця).
При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів.
1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;
1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строку Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.
1.10. Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.
1.12. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Перехід прав вимоги до відповідача здійснювався на підставі таких договорів факторингу:
1. 28.11.2018 р. між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу - 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу - 1 (Додаток № 11).
Передача прав вимоги здійснювалась за Реєстром прав вимоги № 164 від 14.12.2021 р. За цим Реєстром передано, зокрема право вимоги до ОСОБА_1 заборгованість за основним богом - 5 423,74 грн.; заборгованість за процентами 7157,51 грн.; загальна сума боргу - 12 581,25 грн., сума фінансування - 2 169,50 грн.
На підтвердження цієї суми ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» надало фактору Розрахунок заборгованості. з якого убачається, що проценти за кредитом нараховані з 24.10.2021 р. по 14.12.2021 р. у сумі 7 282,25 грн.
На підтвердження факту передачі прав також додані Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги.
Пунктом 8.2. договір факторингу – 1 № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. встановлений строк його дії до 28.11.2019 р.
Додатковою угодою № 19 від 28.11.2019 р. строк дії договору продовжено до 31.12.2020 р.
А Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 р. Договір факторингу прийнято у новій редакції із строком дії – до 31.12.2021 р., але у будь якому азі – до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.
2. 23.02.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-1 (Договір факторингу - 2) (Додаток №14).
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу - 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 23.02.2024 р. до Договору факторингу - 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
ТОВ «Таліон Плюс» за цим договором передало право вимоги в частині нарахованих процентів у розмірі 15701,64 грн., нарахованих станом на 05.02.2022 р. включно. 
3. 15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е (далі – Договір факторингу - 3) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (Додаток № 17).
Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 15.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 21 125,38 грн.
Надані документи на підтвердження оплати факторами грошових сум клієнтам (платіжні інструкції).
На виконання ухвали суду від 18.02.2026 р. АТ «ТАСКОМБАНК» листом від 03.03.2026 р. підтвердило видачу ОСОБА_1 миттєву банківську платіжну картку № НОМЕР_1 та зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 вказаних в ухвалі платежів.

Висновки суду за результатами розгляду справи і мотиви прийняття рішення
Вирішуючи питання про доведеність або недоведеність позовних вимог, суд виходить з положень норм ЦПК, які встановлює таке:
Стаття 12: ч. 2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 13: 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
2. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Стаття 89: 1.Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведені позиції сторін, виходячи з положень процесуальних норм, суд приходить до таких висновків.
Як вбачається із суті викладених сторонами своїх позицій, основне питання, щодо якого виникають розбіжності, полягають в оцінки правомірності нарахування процентів за користування кредитними коштами.
На підставі договору факторингу - 1 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» вимоги до відповідача у розмірі 12705,99 грн., у тому числі заборгованість за основною сумою кредиту 5 423, 74 грн., проценти у сумі 7282,25 грн.
Заборгованість за процентами розрахована за період з 24.10.2021 р. по 14.12.2021р.
При цьому проценти за період до 08.11.2021 р., включно проценти нараховані за ставко. 1,98 % за день або по 107,12 грн. Тобто, у відповідності до пункту 1.7. договору .А з 09.11.2021 р. по 05.02.2022 р. за ставкою 2,98 %. або по 161,21 грн. що ґрунтується на пункті 1.12.2. договору, який встановлює порядок нарахування процентів з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду.
Суд не погоджується з думкою позивача про те, що згідно п.4.3 Кредитного договору Сторони встановили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.7. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. З якого ним зроблено висновок, що у Позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦКУкраїни) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України).
Закінченням строку дії договору вважає не 08.11.2021 р., як встановлено пунктом 1.7. договору, а 91-ий день після закінчення Дисконтного періоду, як це сформульовано у пункті 4.3. договору.
З оглядом на позицію позивача, слід зазначити, що він так і не визначився, що ж собою уявляють проценти поза межами Дисконтного періоду: чи то проценти за договором, чи то санкція по ч. 2 ст. 625 ЦКУ. А зроблений ним висновок про стягнення в порядку частини другої статті 625 ЦКУ за правилами, встановленими для нарахування процентів за користування кредитними коштами, є помилкою, оскільки проценти за користування кредитними коштами нараховуються за правомірне володіння чужими коштами, а за статтею 625 ЦКУ– за порушення зобов`язання з повернення коштів у встановлений строк.
Також суд не погоджується з позицією відповідача щодо посилання на положення статті 21 Закону «Про споживче кредитування», яка регламентує обмеження розміру неустойки за несвоєчасне повернення (неповернення) кредитних коштів у строк, встановлений договором. Але ця правова норма не стосується нарахованих процентів за правомірне нарахування кредитними коштами.
Тому необґрунтованим є й посилання на статтю 18 Закону «Про захист прав споживачів».
Аналіз позиції позивача показує, що помилковість нарахування процентів за користування кредитними коштами обумовлена однобоким трактування пункту 1.8., який (текстуально) наголошує:
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. 
Уважне прочитання цього пункту дає підстави для таких висновків:
1)здійснення позичальником протягом Дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Позичальником цю умову не виконане, він сплатив у цей період лише 124,74 грн. (25.10.2021 р.) із нарахованих 1964,69 грн. А слід, підстав для продовження строку дії договору не було;
2)Позичальник в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця повинен активувати функцію продовження строку Дисконтного періоду. Позивач не надав доказів виконанню позичальником цієї дії.
Пунктом 1.9.2. договору передбачається, що за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Підтвердженням не продовження Дисконтного періоду, а слід, строку дії договору, є той факт, що починаючи з 09.11.2021 р. нарахування процентів здійснюється за ставкою 2,98 % (пункт 1.12.2. договору, - користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду).
Таким чином, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування процентів за користування кредитом з 24.10.2021 р. по 08.11.2021 р. в сумі 1839,95 грн. (з урахуванням сплачених 25 жовтня 2021 року процентів у сумі 124,74 грн.).
Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5 423,74 грн. + 1839,95 грн. = 7263,69 грн.
Суд не погоджується з позицією позивача щодо трактування пункту 1.12. договору, який встановлює, що Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору).
Аналогічне положення містить і пункт 1.9.3.: «Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строку Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору».
Помилковість такого підходу до тлумачення цих положень договору полягає у тому, що:
По-перше, граматичне тлумачення пункту надає підстави для висновку, що слово «період» означає «частину строку». Але, строк у даному випадку визначений саме тривалістю Дисконтного періоду. А продовження Дисконтного періоду позивачем не доведено. Отже, строк дії договору і його закінчення співпадає із строком Дисконтного періоду.
Усі наступні умови договору щодо розміру процентів спрямовані на фактичне завуалювання санкцій за невиконання (неналежне виконання) договору, які повинні ґрунтуватися на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу.
По-друге, неправомірність посилання на статтю 212 ЦКУ обумовлюється тим, що згідно до цієї правової норми, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Застосування статті 212 ЦКУ допускається, якщо обставина, з якою пов`язується настання (ненастання) або зміна прав та обов`язків, є:
* невизначеною (сторони не знають напевно, настане вона чи ні).
* правомірною (не суперечити закону та моральним засадам).
У даному ж випадку пункт 3.6. договору пов`язує зміну строку його дії (строку нарахування процентів) з недобросовісною (неправомірною) поведінкою позичальника. 
* відмінність від інших умов: Умова (обставина) не може полягати у виконанні (невиконанні) стороною своїх прямих обов`язків (наприклад, оплата товару, повернення кредитних коштів та інших платежів тощо), оскільки це є елементом виконання договору, а не зовнішньою обставиною.
Таким чином, стаття 212 ЦК України спрямована на захист інтересів сторін, дозволяючи моделювати правові наслідки залежно тільки від непередбачуваних обставин.
Стверджуючи про правомірність нарахування процентів після закінчення Лояльного періоду, позивач посилається на статтю 204 Цивільного кодексу, яка встановлює презумпцію правомірності правочину. І це, на його думку, означає, що положення пунктів 1.9.3. та1.12.2. є обов`язковими для сторін цього договору.
Але помилковість такої оцінки полягає у тому, що в світлі статті 204 ЦКУ передбачається правомірність правочину (договору) в цілому, а не кожної його складової.

Щодо судових витрат
Згідно до частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задовольняються на 34,38 %. (7263,69 грн. : 21 125,38 грн.). Тому судовий збір підлягає відшкодуванню у розмірі 915,33 грн.
Щодо судових витрат у вигляді допомоги на правову допомогу суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000,0 грн.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При вирішенні питання розподілу судових витрат враховуються: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості письмових доказів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час.
За таких обставин, беручи до уваги предмет позову, задоволення позовних вимог, та суму заборгованості, присуджену до стягнення, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Щодо клопотання про розстрочку виконання рішення
Суд зазначає, що відповідно до статті 435 ЦПК заява про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення подається окремо і не може розглядатися у справі при вирішенні спору по суті. Також умовою для подання такої заяви є набрання чинності рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 202, 207, 526, 599, 610, 612, 614, 615, 626, 628, 629, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки,будинок 6, кабінет 13; ЄДРПОУ: 42986956; рахунок: UA533220010000026506110000013в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ 21133352, МФО: 322001) заборгованість за Кредитним договором № 656147033 від 24.10.2021 р. у розмірі 7263 (сім тисяч двісті шістдесят три) гривні 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки,будинок 6, кабінет 13; ЄДРПОУ: 42986956; рахунок: UA533220010000026506110000013в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ 21133352, МФО: 322001), судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 33 копійки, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі ) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони по справі:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13; ЄДРПОУ: 42986956; рахунок: НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 322001; тел.: +380955092154; ел. пошта: fincomace@gmail.com);

Відповідач - ОСОБА_1 ( 
АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Суддя  В.Г. Гречана