ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2026 р.  Справа № 911/415/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М. 
при секретарі судового засідання Щур О. Д. 

за участю представників учасників справи:
від позивача (в режимі відеоконференції): Кочмар А. І. (адвокат – ордер серії ВС № 1439802 від 14.02.2026 р.);
від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства “Світчай”, с. Підберізці, Львівський район, Львівська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна Група Білібєрбос”, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область
про стягнення 413 417, 84 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство “Світчай” звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна Група Білібєрбос” про стягнення 346 130, 13 грн основної заборгованості, 5 182, 95 грн 3% річних, 8 689, 85 грн інфляційних втрат, 53 414, 91 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за поставлений йому товар відповідно до Договору поставки № 2781 від 29.11.2024 р. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2026 р. відкрито провадження у справі № 911/415/26 за позовом Приватного підприємства “Світчай” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна Група Білібєрбос” про стягнення 413 417, 84 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 01.04.2026 р.
11.03.2026 р. через систему „Електронний суд” до суду від позивача надійшла заява б/н від 11.03.2026 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у якій він просив суд провести судове засідання за його участю в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2026 р. заяву б/н від 11.03.2026 р. Приватного підприємства “Світчай” про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
27.03.2026 р. через систему «Електронний суд» до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 27.03.2026 р., що був долучений до матеріалів справи, в якому він повідомив суд про часткове погашення основної заборгованості, визнав позов в частині основної заборгованості, та просив суд розстрочити виконання рішення суду про стягнення основної заборгованості строком на дванадцять місяців, відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.
01.04.2026 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 22.04.2026 р.
21.04.2026 р. через систему “Електронний суд” до суду від позивача надійшла заява б/н від 21.04.2026 р. про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 246 130, 13 грн основної заборгованості, 48 563, 24 грн пені, 4 683, 03 грн 3% річних, 8 689, 85 грн інфляційних втрат.
Заява позивача б/н від 21.04.2026 р. про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.
22.04.2026 р. у підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 13.05.2026 р.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2026 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 27.05.2026 р.
27.05.2026 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 03.06.2026 р.
03.06.2026 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином.
За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд – 

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 р. між позивачем (надалі – Постачальник) та відповідачем (надалі – Покупець) було укладено договір поставки № 2781 (надалі – Договір), згідно з умовами п. п. 1.1., 1.2. якого Постачальник зобов`язується поставляти Покупцю товар в асортименті і кількості відповідно до замовлення, а Покупець зобов`язується приймати товар відповідно до видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору, та своєчасно здійснювати оплату на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1.).
1.2. Передача товару Постачальником у власність Покупцю оформляється видатковими накладними і настає з моменту їх підписання представниками Сторін.
Пунктами 2.1., 2.3. Договору передбачено, що ціни на товар встановлюються Постачальником, зазначаються ним у накладних на Товар та можуть бути змінені в будь-який час на незавершені поставки (п. 2.1.).
2.3. Покупець зобов`язується провести оплату за поставлений Постачальником товар не пізніше ніж через 7 календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Датою оплати товару вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.
Відповідно до п. 4.1. Договору договір набуває чинності в момент підписання повноважними представниками сторін і діє до 31 грудня 2025.
Згідно з положеннями п. 4.2. Договору якщо жодна зі Сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії даного Договору не повідомить іншу Сторону в письмовій формі про намір його розірвання, то термін дії цього Договору автоматично пролонговується на кожен наступний рік на тих же умовах.
На виконання умов договору позивачем було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 346 955, 38 грн, що підтверджується видатковою накладною № Ав0000340 від 08.08.2025 р. на суму 346 955,38 грн, товарно-транспортною накладною № РАв0000340 від 08.08.2025 р., наявними в матеріалах справи.
За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті за поставлений йому товар і його основна заборгованість за договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р. складає 246 130, 13 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків по стану за період: січень 2025 р. – жовтень 2025 р. між Приватне підприємства «Світчай» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Білібєрбос», наявним в матеріалах справи.

Як було зазначено вище, позивач у позовній заяві, з урахуванням його заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 246 130, 13 грн основної заборгованості за договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України (за умови якщо правовідносини виникли на час чинності даного нормативно-правового акту), Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У встановлений договором строк відповідач свій обов`язок щодо оплати за поставлений йому товар у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 246 130, 13 грн, що підтверджується видатковою накладною № Ав0000340 від 08.08.2025 р. на суму 346 955,38 грн, товарно-транспортною накладною № РАв0000340 від 08.08.2025 р., актом звірки взаєморозрахунків по стану за період: січень 2025 р. – жовтень 2025 р. між Приватне підприємства «Світчай» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Білібєрбос», платіжною інструкцією № 1448 від 08.12.2025 р. на суму 50 000, 00 грн, платіжною інструкцією № 34 від 29.12.2025 р. на суму 50 000, 00 грн, матеріалами позовної заяви, іншими доказами, наявними у матеріалах справи.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.
У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по оплаті за поставлений та прийнятий ним товар згідно з договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р.; факт наявності основної заборгованості за вказаним договором відповідачем не заперечується, позовні вимоги позивача про стягнення в частині основної заборгованості визнано повністю.
Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 246 130, 13 грн за договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р., за період прострочення відповідачем виконання у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за поставлений товар з 16.08.2025 р. по 31.10.2025 р., з 01.11.2025 р. по 07.12.2025 р., з 08.12.2025 р. по 28.12.2025 р., з 29.12.2025 р. по 13.02.2026 р. всього на загальну суму 48 563, 24 грн.
З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 3.6. Договору при несвоєчасній або неповній оплаті товару, згідно умов п. 2.3., Покупець зобов`язується сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня.
Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірний.
Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості наступний:
Сума боргу
Основна сума заборгованості за договором:	Сума боргу	
з 16/08/2025 до 31/10/2025	346 955,38 грн.	
з 01/11/2025 до 07/12/2025	346 130,13 грн.	
з 08/12/2025 до 28/12/2025	296 130,13 грн.	
з 29/12/2025 до 13/02/2026	246 130,13 грн.	
Залишок боргу	246 130,13 грн.	
Подвійна облікова ставка:
Період 1 (16/08/2025 - 31/10/2025)
Сума боргу	Період заборгованості	Кількість днів прострочки	Розмір облікової ставки НБУ	Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день	Сума пені за весь період прострочення	
346 955,38	16.08.2025 - 31.10.2025	77	15,50	0.085	22 689,93	
Період 2 (01/11/2025 - 07/12/2025)
Сума боргу	Період заборгованості	Кількість днів прострочки	Розмір облікової ставки НБУ	Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день	Сума пені за весь період прострочення	
346 130,13	01.11.2025 - 07.12.2025	37	15,50	0.085	10 877,02	
Період 3 (08/12/2025 - 28/12/2025)
Сума боргу	Період заборгованості	Кількість днів прострочки	Розмір облікової ставки НБУ	Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день	Сума пені за весь період прострочення	
296 130,13	08.12.2025 - 28.12.2025	21	15,50	0.085	5 281,66	
Період 4 (29/12/2025 - 13/02/2026)
Сума боргу	Період заборгованості	Кількість днів прострочки	Розмір облікової ставки НБУ	Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день	Сума пені за весь період прострочення	
246 130,13	29.12.2025 - 29.01.2026	32	15,50	0.085	6 689,34	
246 130,13	30.01.2026 - 13.02.2026	15	15,00	0.082	3 034,48	
Розрахунок суми пені здійснюється за формулою:

Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де
С - сума заборгованості за період,
2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,
Д - кількість днів прострочення.
Період 1 (16/08/2025 - 31/10/2025)
Період розрахунку	Кількість днів у періоді	Сума	
16.08.2025 - 31.10.2025 : 15,50 (облікова ставка НБУ) 346 955,38 (Сума боргу) x (2 x 15,50 : 365) x 77 днів (прострочення) : 100	77	22 689,93 грн.	
Всього штрафних санкцій за період:	 	22 689,93 грн.	
Період 2 (01/11/2025 - 07/12/2025)
Період розрахунку	Кількість днів у періоді	Сума	
01.11.2025 - 07.12.2025 : 15,50 (облікова ставка НБУ) 346 130,13 (Сума боргу) x (2 x 15,50 : 365) x 37 днів (прострочення) : 100	37	10 877,02 грн.	
Всього штрафних санкцій за період:	 	10 877,02 грн.	
Період 3 (08/12/2025 - 28/12/2025)
Період розрахунку	Кількість днів у періоді	Сума	
08.12.2025 - 28.12.2025 : 15,50 (облікова ставка НБУ) 296 130,13 (Сума боргу) x (2 x 15,50 : 365) x 21 днів (прострочення) : 100	21	5 281,66 грн.	
Всього штрафних санкцій за період:	 	5 281,66 грн.	
Період 4 (29/12/2025 - 13/02/2026)
Період розрахунку	Кількість днів у періоді	Сума	
29.12.2025 - 29.01.2026 : 15,50 (облікова ставка НБУ) 246 130,13 (Сума боргу) x (2 x 15,50 : 365) x 32 днів (прострочення) : 100	32	6 689,34 грн.	
30.01.2026 - 13.02.2026 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 246 130,13 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 365) x 15 днів (прострочення) : 100	15	3 034,48 грн.	
Всього штрафних санкцій за період:	 	9 723,83 грн.	
Всього штрафних санкцій: 22 689,93 + 10 877,02 + 5 281,66 + 9 723,83 = 48 572,44 грн.
Отже, розмір пені від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за поставлений товар становить 48 572, 44 грн.
Оскільки, розмір пені від суми основної заборгованості, на які претендує позивач, є меншим ніж сума, на яку він має право, то суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 48 563, 24 грн. 
Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 8 689, 85 грн інфляційних втрат за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за поставлений товар з вересня 2025р. по жовтень 2025 р., з листопада 2025 р. по січень 2026 р., та 4 683, 03 грн 3% річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за поставлений товар з 16.08.2025 р. по 07.12.2025 р., з 08.12.2025 р. по 28.12.2025 р., з 29.12.2025 р. по 13.02.2026 р., у відповідності до виконаного ним розрахунку.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок інфляційних втрат від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.
Правильний розрахунок інфляційних втрат від суми основної заборгованості за договором наступний:
Сума боргу
Основна сума заборгованості за договором:	Сума боргу	
з 16/08/2025 до 31/10/2025	346 955,38 грн.	
з 01/11/2025 до 07/12/2025	346 130,13 грн.	
з 08/12/2025 до 28/12/2025	296 130,13 грн.	
з 29/12/2025 до 13/02/2026	246 130,13 грн.	
Залишок боргу	246 130,13 грн.	
Інфляційні витрати:
Період 1 (16/08/2025 - 31/10/2025)	Індекс інфляції	
вересень 2025	100,30	
жовтень 2025	100,90	

Період 2 (01/11/2025 - 07/12/2025)	Індекс інфляції	
листопад 2025	100,40	

Період 3 (08/12/2025 - 28/12/2025)	Індекс інфляції	
грудень 2025	100,20	

Період 4 (29/12/2025 - 13/02/2026)	Індекс інфляції	
січень 2026	100,70	
Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
......
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Період 1
IIc (100,30 : 100) x (100,90 : 100) = 1.01202700
Інфляційне збільшення:
346 955,38 x 1.01202700 - 346 955,38 = 4 172,83 грн.
Період 2
IIc (100,40 : 100) = 1.00400000
Інфляційне збільшення:
346 130,13 x 1.00400000 - 346 130,13 = 1 384,52 грн.
Період 3
IIc (100,20 : 100) = 1.00200000
Інфляційне збільшення:
296 130,13 x 1.00200000 - 296 130,13 = 592,26 грн.
Період 4
IIc (100,70 : 100) = 1.00700000
Інфляційне збільшення:
246 130,13 x 1.00700000 - 246 130,13 = 1 722,91 грн.
Отже, загальний розмір інфляційних втрат від суми основної заборгованості за договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р. у вищевказані періоди становить 7 872, 52 грн.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за поставлений йому товар у розмірі 7 872, 52 грн.
Розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.
Правильний розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості за договором наступний:
Сума боргу
Основна сума заборгованості за договором:	Сума боргу	
з 16/08/2025 до 31/10/2025	346 955,38 грн.	
з 01/11/2025 до 07/12/2025	346 130,13 грн.	
з 08/12/2025 до 28/12/2025	296 130,13 грн.	
з 29/12/2025 до 13/02/2026	246 130,13 грн.	
Залишок боргу	246 130,13 грн.	
3% річних
Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 16/08/2025 до 31/10/2025 346 955,38 x 3 % x 77 : 365 : 100	77	2 195,80 грн.	
з 01/11/2025 до 07/12/2025 346 130,13 x 3 % x 37 : 365 : 100	37	1 052,61 грн.	
з 08/12/2025 до 28/12/2025 296 130,13 x 3 % x 21 : 365 : 100	21	511,13 грн.	
з 29/12/2025 до 13/02/2026 246 130,13 x 3 % x 47 : 365 : 100	47	950,80 грн.	
Всього штрафних санкцій: 4 710,35 грн.
Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості за договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р. у вищевказані періоди становить 4 710, 35 грн.
Оскільки, розмір 3% річних від суми основної заборгованості, на які претендує позивач, є меншим ніж сума, на яку він має право, то суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3% річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 4 683, 03 грн. 
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Окрім цього, суд вважає за потрібне зазначити наступне.
Згідно з п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
3. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
4. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
5. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
До вказаної позовної заяви додано платіжну інструкцію № 482 від 27.02.2026 р. про сплату судового збору на суму 4 961, 01 грн.
За таких обставин, понесені Приватним підприємством “Світчай” судові витрати, а саме сплачений судовий збір, у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна Група Білібєрбос” про стягнення 308 066, 25 грн, зменшенням розміру позовних вимог в частині позовних вимог Приватного підприємства “Світчай” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна Група Білібєрбос” про стягнення основної заборгованості, підлягають поверненню позивачу у розмірі 1 264, 22 грн з вищевказаних підстав.
Як було зазначено вище, відповідач у заяві про розстрочення виконання рішення суд викладеного у відзиві на позовну заяву б/н від 27.03.2026 р. просить суд розстрочити виконання судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 246 130, 13 грн строком на дванадцять місяців рівними частинами з дати набрання рішенням законної сили.
В обґрунтування своєї заяви відповідач також зазначає, що його заборгованість за договором поставки № 2781 від 29.11.2024 р. перед позивачем виникла не з підстав умисної бездіяльності відповідача, а саме внаслідок впливу на нього обставин непереборної сили.
Щодо вищезазначеної заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за потрібне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
2. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.
Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
5. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
6. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.
7. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
З аналізу положень статті 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що відстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду (судова дискреція або "суддівський розсуд"), яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. При вирішенні питання про відстрочку виконання судового рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Тобто, законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.
При цьому норми чинного господарського процесуального законодавства не містять вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Тобто особа, яка подала заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.05.2025 р. у справі № 910/6632/23. 
У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність обставин, що ускладнюють виконання або роблять неможливим виконання рішення суду, та зумовлюють відповідно до вимог закону його розстрочку, а тому у суду відсутні правові підстави застосовувати положення ст. 331 Господарського кодексу України щодо розстрочення виконання судового рішення у справі № 911/415/26, а тому суд дійшов висновку про залишення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, викладеній у відзиві на позовну заяву б/н від 27.03.2026 р., без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна Група Білібєрбос” (08131, вул. Велика Кільцева, буд. 110-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область; ідентифікаційний код 45235194) на користь Приватного підприємства “Світчай” (81146, вул. Енергетична, буд. 5, с. Підберізці, Львівський район, Львівська область; ідентифікаційний код 30051782) 246 130 (двісті сорок шість тисяч сто тридцять) грн 13 (тринадцять) коп. основної заборгованості, 48 563 (сорок вісім тисяч п`ятсот шістдесят три) грн 24 (двадцять чотири) коп. пені, 7 872 (сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн 52 (п`ятдесят дві) коп. інфляційних втрат, 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн 03 (три) коп. 3% річних та судові витрати 3 686, 99 (три тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 99 (дев`яносто дев`ять) коп. судового збору.
3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.
4. Повернути Приватному підприємству “Світчай” (81146, вул. Енергетична, буд. 5, с. Підберізці, Львівський район, Львівська область; ідентифікаційний код 30051782) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн 22 (двадцять дві) коп., перерахований (сплачений) за платіжною інструкцією № 482 від 27.02.2026 р.
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано
05 червня 2026 р.