ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4784/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання: Абадей М.О.
представники сторін: 
від відповідача: Дворніков А.О., представник
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 року у справі №904/4784/23 (суддя Татарчук В.О.)
за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг) 
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (Дніпропетровська обл., м. Павлоград) 
про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернулась з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення збитків в загальному розмірі 2 125 746, 01 грн, з яких: 509 298, 98 грн збитки внаслідок скиду забруднюючих речовин зі зворотними (шахтними) водами з ставка-накопичувача в б. Косьміна в р. Самара з перевищенням нормативів ГДС відведення зворотних вод, 1 616 447, 03 грн збитків внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період з 07 по 18 червня 2021 року здійснено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, за результатом проведеної перевірки складено акт №209/2.1-2.3-2.5-7/21 від 18.06.2021 року. 
Перевіркою встановлено, що відповідачем здійснювався наднормативний (з перевищенням встановлених нормативів ГДС відведення зворотних вод) скид забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в балку Косьмінна в р. Самара у термін з 06.11.2019 по 08.06.2021 року, у зв`язку з чим державі завдано збитки в розмірі 509 298,98 грн. 
Також позивач зазначав, що з 01 по 12 листопада 2021 року позивачем на підставі листа філії "Павлоградське регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" №366 від 18.10.2021 року проводилася позапланова перевірка підприємства. За результатом проведеної перевірки складено Акт №450/7/21 від 12.11.2021 року. 
Під час проведення позапланової перевірки встановлено наднормативний (з перевищенням встановлених нормативів ГДС) скид забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара у термін з 01.11.2021 по 31.03.2022 року, у зв`язку з чим державі завдано збитки в розмірі 1 616 447, 03 грн.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 року у цій справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу збитки в загальному розмірі 2 125 746, 01 грн, з яких: 509 298,98грн - збитків внаслідок скиду забруднюючих речовин зі зворотними (шахтними) водами з ставка-накопичувача в б. Косьміна в р. Самара з перевищенням нормативів ГДС відведення зворотних вод; 1616 447, 03 грн збитків внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що результатами перевірки встановлено завдання відповідачем збитків, які спричинені забрудненням відповідачем поверхневих вод річки Самара зворотними водами ставка-накопичувача б. Свідовок. 
Суд зазначив, що доказів оскарження у судовому порядку результатів перевірки, оформлених актом №209/2.1-2.3-2.5-7/21 від 18.06.2021 року та актом №450/7/21 від 12.11.2021 року, відповідач суду не надав, обставини, викладені в Актах, не спростував.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 року у даній справі, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає наступне:
- для визначення розміру збитків необхідно встановити саме перевищення нормативу граничнодопустимого скиду, який встановлений дозволом, а не граничнодопустимої концентрації речовини;
- відповідно до наданих в матеріали справи доказів факт перевищення граничнодопустимого скиду у т/рік позивачем не встановлений.
Скаржник вказує, що аналіз Методики №389 та формули розрахунку збитків дає підстави стверджувати, що вони не містять умов, при яких передбачена можливість застосування гранично допустимої концентрації речовин у воді замість гранично-допустимого скидання.
Позивач, замість наднормативного скиду, як встановлено в Методиці №389, використовує для нарахування збитків наднормативну концентрацію, що не відповідає формулі, вказаній у Методиці.
Апелянт наголошує, що якщо перевести скид за спірний період в річне значення, як встановлено дозволом на СВК, то перевищення ГДС за 2020 рік як за дозволом на СВК, відсутнє.
Також звертає увагу, що позивачем по б. Косьмінна розраховано збитки за період з 06.11.2019 по 08.06.2021 року. При цьому, в матеріали справи надано лише Акт відбору проб вод за 08.06.2021 року №7-21-3.
Вважає, що наявність лише одного акту відбору проб свідчить про те, що позивачем не було проведено відбір проб вод тричі, як то передбачено п 2.4. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.
Щодо збитків по б. Свідовок за період з 01.11.2021 по 31.03.2022 року апелянт звертає увагу, що у справу надано лише один Акт відбору проб вод №14-21-3, який має такі ж недоліки, як і Акт №7-21-3, а саме: відсутня інформація щодо перевищення нормативу граничнодопустимого скиду, щодо водневого показника та розчинного кисню, які мають бути вказані у стовпчиках 10 та 11 Акту; проби відібрано лише один раз, що є порушенням пункту 2.4. Методики №389.
Апелянт вважає, що жодний доказ у справі не містить в собі інформації щодо перевищення нормативу граничнодопустимого скиду води по хлоридам, встановленого дозволами на спецводокористування за спірні періоди.
Звертає увагу, що відповідачем в матеріали справи надано висновок експерта, згідно якого сума збитків в розмірі 509 298,98 грн та 1 616 447,03 грн документально не підтверджується.
Щодо оплати адміністративного штрафу скаржник вказує, що оплата штрафу не свідчить про те, що вказана особа вчинила правопорушення.
Щодо розміру проведеного позивачем нарахування збитків, апелянт звертає увагу на відсутність такого показника, як t, та використання у формулі показника Qіф у м3, а не м3/год, як того вимагає Методика N 389.
Скаржник не погоджується також з тим, що строк позовної давності в даній справі повинен обчислюватися з дати складення Акту перевірки. 
Вважає, що позивач втратив право на стягнення збитків за 2019 рік, оскільки дані щодо хлоридів отримав ще 12.12.2019 року та 20.01.2020 року, що свідчить про сплив строку позовної давності у три роки. 
Позивач, на думку скаржника, втратив право на стягнення збитків за період з 01.01.2020 року по 29.08.2020 року (до дати подачі позову), оскільки дані щодо хлоридів отримав ще 20.01.2020 року та автоматично нарахував суму збитків до кінця року.
Позивач згідно відзиву просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування відзиву зазначає, що затвердженні граничнодопустимі скиди (ГДС) включають в себе, зокрема, граничнодопустиму концентрацію (ГДК) по кожній забруднюючій речовині по кожному випуску.
Концентрація забруднюючої речовини - це є норматив ГДС, тому в Актах перевірки та в позовній заяві зазначено факт перевищення нормативу ГДС граничнодопустимої концентрації забруднюючих речовин.
Вважає, що відповідач помилково трактує факт зафіксованого перевищення встановленого нормативу у одиницях мг/дм3, (як за результатами виробничого контролю підприємства, так і за результатами інспекційного інструментального контролю) як факту не перевищення граничнодопустимого скиду в одиницях т\рік.
Скид забруднюючої речовини у певному об`ємі протягом короткого проміжку часу (денному чи місячному) матиме більш негативні наслідки, ніж скид цього ж об`єму невеликими частинами протягом тривалого проміжку часу (року), оскільки скид речовини значного об`єму за короткий проміжок часу призведе до непридатності води -до загибелі живих організмів, які знаходяться у воді.
Звертає увагу, що заперечень щодо встановленого факту наднормативного (з перевищенням встановлених нормативів ГДС відведення зворотних вод) скиду забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Косьмінна в р. Самара у термін з 06.11.2019 року по 08.06.2021 року, відповідачем не надано. 
Вказує, що:
- в ході планової перевірки надано обсяги зворотних вод, скинутих в поверхневу водойму р. Самара за період з 06.11.2019 року по 08.06.2021 року, що зазначено в Акті перевірки;
- визначення обсягів зворотних вод, скинутих в поверхневу водойму, проводилось в ході перевірки згідно журналів обліку скиду вод;
- за результатами виробничого контролю за період 01.11.2021 року по 31.03.2022 року зафіксовано перевищення нормативів ГДС на скиді шахтних вод із ставка-накопичувача в б. Свідовок по вмісту по вмісту хлоридів;
- визначення обсягів зворотних вод, скинутих в поверхневу водойму, проводилось фахівцями підприємства згідно журналів обліку скиду вод; посилання відповідача на відсутність контролю зазначених журналів є безпідставним.
Також позивач не погоджується з доводами відповідача про пропущені строки позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня складання акта про відповідне порушення, а у разі несвоєчасного складання акту - з дня, коли цей акт відповідно до вимог законодавства мав бути складений.
Скаржник згідно відповіді на відзив та додаткових пояснень у справі посилається на обставини, зазначені ним в апеляційній скарзі.
За змістом додаткових пояснень позивач посилається на обставини, зазначені ним у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя –доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.
У судовому засіданні 05.03.2026 року був присутній представник скаржника. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) у період з 07 по 18 червня 2021 року здійснено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
За результатом проведеного планового заходу складено Акт №209/2.1-2.3-2.5-7/21 від 18.06.2021 року та протокол вимірювань показників складу та властивостей вод №7 від 15.06.2021 року.
Під час перевірки посадовим особам інспекції надано дозвіл на спеціальне водокористування №624/ДП/49д-19 від 23.08.2019 року, виданий відповідачу Державним агентством водних ресурсів України, відповідно до змісту якого встановлено допустимий обсяг скиду зворотних (стічних вод), зокрема граничнодопустима концентрація хлоридів – 1250,00мг/дм3.
Однак перевіркою встановлено, що підприємством здійснювався наднормативний (з перевищенням встановлених нормативів ГДС відведення зворотних вод) скид забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в балку Косьмінна в р. Самара у загальний період з 06.11.2019 року по 08.06.2021 року.
При перевірці якості зворотних (шахтних) вод філії "Павлоградське регіональне управління по водопостачанню і очистці каналізаційних стоків" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" встановлено, що в р. Самара скинуто недостатньо очищених зворотних вод з ставка-накопичувача в б. Косьмінна в період з 06.11.2019 року по 31.12.2019 року - 1610687м3, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 13463857м3, з 01.01.2021 року по 08.06.2021 року - 5634025м3 (відповідно до результатів планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 07.06.2021 року - 18.06.2021 року, даних журналу обліку об`єму зворотних вод, що скидаються з ставка-накопичувача в б. Косьмінна, наданих в ході перевірок).
Середні концентрації забруднюючих речовин за вказані періоди становлять:
за 2019 рік хлориди - 1648,22мг/дм3;
за 2020 рік хлориди - 1342,33мг/дм3;
за 2021 рік хлориди - 1335,34мг/дм3.
Враховуючи викладене, позивачем проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті порушення відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.
Загальна сума збитків за забруднення поверхневих вод річки Самара зворотними водами ставка-накопичувача балки Косьмінна, за період нарахування з 06.11.2019 року по 08.06.2021 року, становить 509 298,98 грн, які обчислено за формулою 12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року №389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за №767/16783 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства екології та природних ресурсів України від 30 червня 2011 року №220, від 30 жовтня 2015 року №367, від 16.02.2021 року №119).
З метою усунення вказаного порушення надано припис №209/21-2-3-2.5-7/21 від 29.06.2021 року.
Крім того, позивачем, за порушення вимог природоохоронного законодавства України постановою про накладення адміністративного стягнення від 24.06.2021 року №214777 (а.с. 134-135 том 1) майстра дільниці трубопроводів філії "ПРУВОКС" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" гр. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 59 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. 
Зазначений штраф було сплачено 02.07.2022 року, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.2182405947.1 від 02.07.2021 року.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію №7/130-ПР від 20.05.2022 року про відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 509 298, 98 грн.
Листом №1/2293 від 25.11.2022 року відповідач не визнав претензію і зазначив, що при здійсненні розрахунку збитків для речовин, значення ГДК яких більше одиниць в чисельнику, застосований поправний коефіцієнт 10. Введення поправочного коефіцієнту 10 передбачено пунктом 7.1 розділу VII наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів №119 від 16.02.2021 року, який набрав чинності 04.06.2021 року, що унеможливлює його застосування до скиду вод, що мав місце 06.11.2019 року.
Крім цього, з 01 по 12 листопада 2021 року позивачем на підставі листа філії "Павлоградське регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 18.10.2021 року №366, наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №1750 від 27.10.2021 року, направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) №4-1379-7 від 27.10.2021 року, проводилася позапланова перевірка підприємства відповідача.
За результатами проведеної перевірки складено Акт №450/7/21 від 12.11.2021 року.
В Акті зазначено, що під час проведення позапланової перевірки встановлено наднормативний (з перевищенням встановлених нормативів ГДС) скид забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара.
ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" проінформувало Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про припинення скиду зворотних вод з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара з 31.03.2022 року листом від 14.03.2022 року вих.№66 (вх.№637/6.2-27-22 від 14.03.2022 року).
Підприємством на адресу Інспекції направлено лист від 06.04.2022 року вих.№88 про припинення скиду зворотних вод з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара з 31.03.2022 року з актом опломбування засувок на скиді шахтних вод з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара.
Позивач зазначає, що інформація щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування №242/ДП/49д-21 від 30.11.2021 року на адресу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) підприємством не надавалася.
При перевірці якості зворотних (шахтних) вод філії "Павлоградське регіональне управління по водопостачанню і очистці каналізаційних стоків" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (відповідно до результатів позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 01.11.2021 року – 12.11.2021 року, даних журналу обліку об`єму зворотних вод, що скидаються з ставка-накопичувача в б. Свідовок, наданих в ході перевірок, листів підприємства від 13.12.2021 року вих.№383, від 21.01.2022 року вих.№99, від 06.04.2022 року вих.№87, від 06.04.2022 року вих.№88 та від 07.06.2022 року вих.№176) встановлено, що в р. Самара скинуто недостатньо очищених зворотних вод з ставка-накопичувача в б. Свідовок в період з 01.11.2021 року по 29.11.2021 року – 378962м3, з 30.11.2021 року по 31.12.2021 року – 442622м3, з 01.01.2022 року по 31.03.2022 року – 1383567м3.
Середні концентрації забруднюючих речовин становлять:
за 2021 рік хлориди - 4727,7мг/дм3;
за 2022 рік хлориди - 4530,7мг/дм3.
Враховуючи викладене, позивачем проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті порушення відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.
Загальна сума збитків за забруднення поверхневих вод річки Самара зворотними водами ставка-накопичувача б. Свідовок за період з 01.11.2021 року по 31.03.2022 року становить 1 616 447, 03 грн, які обчислено за формулою 12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року №389 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства екології та природних ресурсів України від 30 червня 2011 року №220, від 30 жовтня 2015 року №367, від 16.02.2021 року №119).
Крім того, позивачем, за порушення вимог природоохоронного законодавства України постановою про накладення адміністративного стягнення від 25.11.2021 року №215399 головного інженера філії "ФІЛІЇ "ПРУВОКС" ПРАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 59 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. 
Зазначений штраф сплачено 27.11.2021 року, що підтверджується квитанцією №0.0.2357967459.1 від 27.11.2021 року.
Інспекція пред`явила підприємству претензію від 16.02.2023 року №7/31-ПР про відшкодування завданих державі збитків, а відповідач листом від 21.08.2023 року №1/2200 повідомив, що не погоджує із розрахунком збитків та запропонував вирішити питання в судовому порядку. 
Оскільки претензії інспекції про добровільну сплату збитків відповідач залишив без відповіді та задоволення, позивач, враховуючи наведені вище обставини, звернувся до суду з даним позовом.
Отже, предметом спору у цій справі є стягнення збитків, завданих державі внаслідок завдання шкоди навколишньому природному середовищу, яка полягає у вчинені відповідачем дій, пов`язаних зі скидом зворотних вод з перевищенням нормативів ГДС, що встановлено за результатами проведеної позивачем перевірки.
Зважаючи на зміст предмету судового розгляду, доводів скаржника, висновків суду першої інстанції, необхідним є вирішення питання правомірності стягнення збитків, завданих державі внаслідок завдання шкоди навколишньому природному середовищу підприємством відповідача з підстав, передбачених нормами Цивільного, Господарського та Природоохоронного законодавства.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.
Водні відносини в Україні регулюються Водним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.
Завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування (ст. 2 Водного кодексу України).
Усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд (ст.3 Водного кодексу України).
Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України водокористуванням є використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів); використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.
У ст. 6 Водного кодексу України передбачено, що водокористування може бути загальним або спеціальним.
Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
Відповідно до ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.
Статтею 70 Водного кодексу України передбачено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.
Із матеріалів справи вбачається, що 23.08.2019 року відповідачем був отриманий дозвіл на спеціальне водокористування №624/ДП/49д-19 терміном дії до 23.08.2022 року та дозвіл на спеціальне водокористування №242/ДП/49д-21 від 30.11.2021 року терміном дії до 30.11.2024 року.
Відповідно до дозволу №624/ДП/49д-19 (сторінка 6) за речовиною Хлориди встановлено граничнодопустимий скид (ГДС) 19 786,25 т/рік. 
Відповідно до дозволу №242/ДП/49д-21 (сторінка 7) за речовиною Хлориди встановлено граничнодопустимий скид (ГДС) 24 708,353 т/рік.
Облік обсягів зворотних вод, скинутих в поверхневу водойму р. Самара за період з 06.11.2019 року по 08.06.2021 року, здійснювалось відповідачем згідно журналів обліку скиду вод. 
Як вказано вище, під час здійснення позивачем заходів з перевірки дотримання природоохоронного законодавства, було встановлено наднормативний (з перевищенням встановлених нормативів ГДС відведення зворотних вод) скид забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Косьмінна в р. Самара у термін з 06.11.2019 року по 08.06.2021 року. Вказане порушення зафіксовано в Акті перевірки від 18.06.2021 року №209-2.1-2.3-2.5 7/21.
Також за результатами перевірки позивачем встановлено наднормативний (з перевищенням встановлених нормативів ГДС відведення зворотних вод) скид забруднюючих речовин (хлоридів) зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара у термін з 01.11.2021 року по 31.03.2022 року. Вказане порушення зафіксовано в Акті перевірки від 12.11.2021 року №450/7/21.
За змістом ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у ст.1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
За змістом ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 20.07.2009 року №389 (із змінами та доповненнями), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за №767/16783, затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі Методика №389).
Згідно з п. 1.2 Методики №389 вона встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, забруднення водних об`єктів, зокрема пов`язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об`єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (забруднюючі речовини) із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів.
Суд першої інстанції, здійснивши арифметичну перевірку нарахувань, погодився із розрахунками позивача та зазначив, що останнім було правильно застосовано положення Методики №389 при розрахунку збитків, у зв`язку з чим суд встановив, що розмір у загальному розмірі 2 125 746, 01 грн відшкодування збитків є правомірним та обґрунтованим, що позивачем вірно нараховано 509 298,98 грн збитків внаслідок скиду забруднюючих речовин зі зворотними (шахтними) водами з ставка-накопичувача в б. Косьміна в р. Самара з перевищенням нормативів ГДС відведення зворотних вод, та 1 616 447, 03 грн збитків внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами з ставка-накопичувача в б. Свідовок в р. Самара.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зібрані у справі докази свідчать про порушення відповідачем природоохоронного законодавства в зазначений позивачем період і що проведені нарахування збитків є вірними, що в свою чергу надає можливість притягнення відповідача до відповідальності у відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України.
Щодо доводів скаржника про необхідність встановлення перевищення нормативу граничнодопустимого скиду, який встановлений дозволом, а не граничнодопустимої концентрації речовини, колегія суддів вважає такі доводи необгрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з Методикою № 389 наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об`єкт є частина маси фактично скинутої речовини у зворотних водах, що перевищує масу речовини, максимально допустиму для відведення за розрахунковий період. 
При цьому, наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об`єкт з перевищенням граничнодопустимого скиду (ГДС) вважаються, зокрема, скиди зі зворотними водами забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, або таких, що не підлягають нормуванню згідно із законодавством; скиди забруднюючих речовин внаслідок порушення регламенту санкціонованого скиду зворотних вод з перевищенням за окремими показниками нормативів ГДС регламенту (п. 2.1. Методики № 389). 
Тобто, за наведеною методологією необхідною умовою визначення суми збитків є встановлення факту перевищення нормативу гранично допустимого скиду. 
Пункт 2.2 Методики №389 визначає, що факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єктів господарювання та розрахунковим методом. 
Методика №389 визначає граничнодопустиму концентрацію (ГДК) речовин у воді як встановлений рівень концентрації речовини у воді, вище якого вода вважається не придатною для конкретних цілей водокористування. 
В свою чергу, гранично допустимий скид (ГДС) визначений у Методиці № 389 як маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом для цього пункту водного об`єкта за одиницю часу.
Разом з цим, гранично допустимі скиди розраховуються відповідно до Інструкції про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об`єкти із зворотними водами, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15.12.1994 року № 116. 
Згідно вказаної Інструкції (пункт 1.1.) норми якості води являють собою сукупність встановлених допустимих значень показників складу і властивостей води водних об`єктів, в межах яких надійно відвертається шкода здоров`ю населення, забезпечуються нормальні умови водокористування і екологічне благополуччя водного об`єкта. 
Показники, що входять до сукупності норм якості води, називаються нормованими показниками складу і властивостей води. Вони включають нормовані властивості води, тобто загальні вимоги до фізичних, хімічних, біологічних характеристик властивостей води (температури, водневого показника pH, запахів, присмаків, токсичності води та ін.) і нормовані речовини, що характеризуються нормами їх вмісту і гранично допустимими концентраціями (ГДК) у воді водних об`єктів для різних категорій водокористування. 
Відповідно до вказаної Інструкції (пункт 1.9.) гранично допустимий скид (ГДС) речовини - показник максимально допустимої за одиницю часу кількості (маси) речовини, що відводиться із зворотними водами у поверхневі та морські води, який з урахуванням встановлених обмежень на скид цієї речовини від інших джерел забруднення гарантує дотримання норм її вмісту в заданих контрольних створах (пунктах) водного об`єкта. 
Таким чином, величини ГДС речовин визначаються і встановлюються, як правило, для кожного із сукупності випусків зворотних вод, пов`язаних єдністю водного об`єкта (тобто за басейновим принципом), з урахуванням оптимального розподілу його асимілюючої спроможності. Величини ГДС речовин встановлюються: для скидів зворотних вод безпосередньо у водні об`єкти з нормованою якістю води. 
За наведеного вище затвердженні граничнодопустимі скиди (ГДС) включають в себе, зокрема, граничнодопустиму концентрацію (ГДК) по кожній забруднюючій речовині по кожному випуску.
Оскільки концентрація забруднюючої речовини це є норматив ГДС, тому в Актах перевірки та в позовній заяві зазначено факт перевищення нормативу ГДС граничнодопустимої концентрації забруднюючих речовин.
Щодо посилань скаржника на невключення у формулу розрахунку показника t – час, колегія суддів зазначає наступне.
Розрахунок збитків, заподіяних водному об`єкту внаслідок скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами, здійснюється по формулі (12) Методики: 
З = Kкат * Кр * kз [(Мi1 * ?і1) + (Мi2 * ?і2 ) +… (Мim * ?іm)] (12).
Kкат – коефіцієнт, що враховує категорію водного об`єкта, який визначається згідно з додатком 2; 
Кр – регіональний коефіцієнт дефіцитності водних ресурсів поверхневих вод, який визначається згідно з додатком 3; 
kз = 1,5 – коефіцієнт ураженості водної екосистеми; 
m - кількість забруднюючих речовин у зворотних водах; 
Мi - маса наднормативного скиду і-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т; 
?і - питомий економічний збиток від забруднення водних ресурсів, віднесений до 1 тонни умовної забруднюючої речовини, грн./т.; 
Аi - безрозмірний показник відносної небезпечності i-ї забруднюючої речовини, який визначається із співвідношення за формулою (15) Методики: 
Аi = 1/ГДКі,
де ГДКi - безрозмірна величина, чисельно рівна ГДКi забруднюючої речовини у воді водного об`єкта відповідної категорії. 
Для речовин, значення ГДК яких більше одиниці, в чисельнику вводиться поправний коефіцієнт 10.
Розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами проведено по формулі (1) Методики: 
Мi = (Сіф – Сід) * Qіф * t *10-6
Сіф – середня фактична концентрація і-ї забруднюючої речовини у зворотних водах, мг/дм3; 
Сід – значення затвердженого нормативу ГДС і-ї забруднюючої речовини, мг/дм3, (Дозвіл на СВК № 624-ДП/49д-19, випуск №1, колонка №4); 
Qіф – фактичні витрати зворотних вод, м3 / год.; t – тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС, год.; 1
0-6 – коефіцієнт перерахування маси забруднюючих речовин. 
В даному випадку підприємством надана інформація щодо обсягів скинутих вод за весь період скиду, тобто величина (Qіф * t) м3 наведена в інформації підприємства та використана в розрахунках. Окреме використання величини t – тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС, год. не потребується.
Щодо доводів скаржника про пропуск позивачем строку позовної давності, колегія суддів не приймає такі доводи з огляду на наступне.
Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Відповідно до ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. 
Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Згідно ч. 1 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
Згідно п. 1.9 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України N 02-5/744 від 27.06.2001 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" перебіг строку позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня складання акта про відповідне порушення, а у разі несвоєчасного складання акту - з дня, коли цей акт відповідно до вимог законодавства мав бути складений.
Вказане правозастосування узгоджуєтсья із висновком Верховного Суду (постанова від 12.06.2018 року № 910/10452/17). 
Матеріали справи свідчать, що 18.06.2021 року позивачем складено Акт перевірки. З позовною заявою до суду позивач звернувся 30.08.2023 року, тобто, в межах строків позовної давності.
Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, підтверджених відповідними доказами, з огляду на норми законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і не спростовують висновки оскаржуваного ним рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У цій справі, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення. Тому колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 року у справі №904/4784/23 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі та підписана 26.05.2026 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд 

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя Ю.Б. Парусніков