Дата документу 12.05.2026 Справа № 335/4967/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 335/4967/25
Провадження №22-ц/807/832/26
Провадження №22-ц/807/832/26-2 
Головуючий в 1-й інстанції – Стеценко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.	
секретар	Камалова В.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Келембета Олександра Миколайовича, Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі головного державного виконавця Вербицької Людмили Григорівни на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2026 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 04 лютого 2026 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713, додаткову ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2026 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 26 лютого2026 року) у справі за заявою представника боржника ОСОБА_2 – адвоката Бєліка Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 335/4967/25 за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Бєліка Андрія Сергійовича звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні № 79729713 з виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року в справі № 335/4967/25. Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни перебуває виконавчий лист, виданий Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя 01.12.2025 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 дізнався в момент, коли з його банківських рахунків почали списуватись кошти. 3-4 грудня 2025 року з рахунків ОСОБА_2 було списано 72 690,30 грн. Дізнавшись про звернення стягнення на кошти, що перебувають на банківських рахунках боржника, представник останнього звернувся до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку з добровільною сплатою аліментів, до якої були додані докази такої сплати. В заяві представником боржника було зазначено, що в останнього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, оскільки з 23.05.2025 він добровільно сплачував аліменти на рахунки, що відкритті на ім`я дітей сторін. За період з 26.05.2025 до 01.12.2025 ОСОБА_2 сплачено аліменти на загальну суму 548500,00 грн. На підтвердження вищезазначених обставин представником боржника до заяви додані копії квитанцій та виписки по картковим рахункам. Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Л.Г. щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 79729713; зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицьку Л.Г. здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 79729713 з урахуванням суми сплачених аліментів за період з 26.05.2025 до 01.12.2025 в загальному розмірі 548500,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2026 року скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713 – задоволено частково.
Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713 щодо неврахування в розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів сум сплачених останнім аліментів на рахунок НОМЕР_1 згідно квитанцій № 244753561 від 16.06.2025, № 7В86-7МВ4-9599-7ММ6 від 04.07.2025, № 36СК-Х4ВК-68А8-681Р від 15.07.2025, № 4РСМ-МСНХ-КВ84-Н2ММ від 24.07.2025, № 9Х09-2РТ3-121Е-35АН від 01.08.2025, платіжної інструкції Р24А4697970242D1959 від 11.08.2025, квитанції № 0216-МК9Р-М5РТ-3СВ5 від 18.08.2025, № ХЕ95-Т50С-Н500-МНТ6 від 25.08.2025, № Н7КС-ВН0Н-ММ5Х-23ТМ від 01.09.2025, № 036Х-9НСХ-ВА48-КР10 від 03.09.2025, № 5ХСВ-С476-ММ6К-ХР46 від 15.09.2025, № 5В30-РН83-РНМ8-ТМЕ9 від 22.09.2025, № ЕА3С-2ЕСР-ТЕ79-Т1А6 від 29.09.2025, № 038А-В3ММ-3Т55-СА9В від 06.10.2025, № 6К14-8916-ЕРС0-М1СК від 13.10.2025, № КР21-ХАРХ-4086-0В16 від 20.10.2025, № К3Е1-Н0С7-В6В9-8СМК від 10.11.2025, № 9РХР-2РВ9-4Н02-СКЕ7 від 17.11.2025, № Р19Т-КР3Е-78АТ-СР9Т від 24.11.2025, № 9935-0В0А-А98Е-3АМ4 від 01.12.2025; на рахунок НОМЕР_1 згідно квитанцій № 244751424 від 16.06.2025, № 247400793 від 27.06.2025, № 247289104 від 27.06.2025, № 249020365 від 04.07.2025, № 249828184 від 08.07.2025, № 252104094 від 17.07.2025, № 254518349 від 28.07.2025, № 256031843 від 04.08.2025, № 257700607 від 11.08.2025, № 259363550 від 18.08.2025, № 260978211 від 25.08.2025, № 2070-3266-0238-0118 від 01.09.2025, № 2084-2998-2771-0433 від 15.09.2025, № 2091-3045-7729-0291 від 22.09.2025, № 2098-3749-3596-0783 від 29.09.2025, № 2105-5069-8048-0411 від 06.10.2025, № 2112-4358-3015-0032 від 13.10.2025, № 2117-3656-1269-0039 від 18.10.2025, № 2119-3481-2402-0804 від 20.10.2025, № 2126-3418-4184-0875 від 27.10.2025, № 2133-4607-2182-0502 від 03.11.2025, № 2139-5888-4922-0825 від 09.11.2025, № 2145-4647-3638-0067 від 15.11.2025, № 2151-3196-7043-0880 від 21.11.2025, № 2154-4952-1920-0713 від 24.11.2025, № 2157-5989-9770-0612 від 27.11.2025, № 2161-3573-8974-0643 від 01.12.2025.
Зобов`язано головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Вербицьку Л.Г. здійснити перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 79729713 з урахуванням суми сплачених останнім аліментів на рахунок НОМЕР_1 згідно квитанцій № 244753561 від 16.06.2025, № 7В86-7МВ4-9599-7ММ6 від 04.07.2025, № 36СК-Х4ВК-68А8-681Р від 15.07.2025, № 4РСМ-МСНХ-КВ84-Н2ММ від 24.07.2025, № 9Х09-2РТ3-121Е-35АН від 01.08.2025, платіжної інструкції Р24А4697970242D1959 від 11.08.2025, квитанції № 0216-МК9Р-М5РТ-3СВ5 від 18.08.2025, № ХЕ95-Т50С-Н500-МНТ6 від 25.08.2025, № Н7КС-ВН0Н-ММ5Х-23ТМ від 01.09.2025, № 036Х-9НСХ-ВА48-КР10 від 03.09.2025, № 5ХСВ-С476-ММ6К-ХР46 від 15.09.2025, № 5В30-РН83-РНМ8-ТМЕ9 від 22.09.2025, № ЕА3С-2ЕСР-ТЕ79-Т1А6 від 29.09.2025, № 038А-В3ММ-3Т55-СА9В від 06.10.2025, № 6К14-8916-ЕРС0-М1СК від 13.10.2025, № КР21-ХАРХ-4086-0В16 від 20.10.2025, № К3Е1-Н0С7-В6В9-8СМК від 10.11.2025, № 9РХР-2РВ9-4Н02-СКЕ7 від 17.11.2025, № Р19Т-КР3Е-78АТ-СР9Т від 24.11.2025, № 9935-0В0А-А98Е-3АМ4 від 01.12.2025; на рахунок НОМЕР_1 згідно квитанцій № 244751424 від 16.06.2025, № 247400793 від 27.06.2025, № 247289104 від 27.06.2025, № 249020365 від 04.07.2025, № 249828184 від 08.07.2025, № 252104094 від 17.07.2025, № 254518349 від 28.07.2025, № 256031843 від 04.08.2025, № 257700607 від 11.08.2025, № 259363550 від 18.08.2025, № 260978211 від 25.08.2025, № 2070-3266-0238-0118 від 01.09.2025, № 2084-2998-2771-0433 від 15.09.2025, № 2091-3045-7729-0291 від 22.09.2025, № 2098-3749-3596-0783 від 29.09.2025, № 2105-5069-8048-0411 від 06.10.2025, № 2112-4358-3015-0032 від 13.10.2025, № 2117-3656-1269-0039 від 18.10.2025, № 2119-3481-2402-0804 від 20.10.2025, № 2126-3418-4184-0875 від 27.10.2025, № 2133-4607-2182-0502 від 03.11.2025, № 2139-5888-4922-0825 від 09.11.2025, № 2145-4647-3638-0067 від 15.11.2025, № 2151-3196-7043-0880 від 21.11.2025, № 2154-4952-1920-0713 від 24.11.2025, № 2157-5989-9770-0612 від 27.11.2025, № 2161-3573-8974-0643 від 01.12.2025.
В іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Келембета Олександра Миколайовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано факт неналежного виконання боржником своїх зобов`язань щодо сплати аліментів шляхом перерахування грошових коштів на банківські рахунки, які належать самому боржнику, а не стягувачу за виконавчим листом ОСОБА_1 або сину ОСОБА_3 . Залишилось поза увагою, що скаржник звернувся зі скаргою з пропуском встановленого процесуальним законодавством строку. 

Не погоджуючись з ухвалою суду, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі головного державного виконавця Вербицької Людмили Григорівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідно до виконавчого документу, який перебуває на виконанні у виконавчій службі, стягувачем аліментів є ОСОБА_1 і доказів перерахування на її користь грошових коштів – аліментів, на утримання дітей не надано. Платежі, на які посилається скаржник зроблені у межах перерахунку коштів з одного рахунку боржника на інший рахунок боржника, при цьому фактично стягувач до вказаних рахунків доступу не має, а відповідно не має можливості контролювати використання перерахованих коштів за цільовим призначенням в інтересах дітей. 

Відповідно до відзиву на апеляційні скарги  ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Бєліка Андрія Сергійовичазазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційних скарг є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

У лютому 2026 року  ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Бєліка Андрія Сергійовича звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду, яку обґрунтовує тим, що ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2026 року скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713 – задоволено частково. Однак в ухвалі суду не зазначена точна грошова сума аліментів, яка повинна бути врахована державним виконавцем при здійснення перерахунку заборгованості по аліментам. Вважає, що відсутність конкретної суми аліментів, яку повинна врахувати державний виконавець, створює загрозу невиконання рішення суду. У зв`язку з чим просить зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицьку Людмилу Григорівну здійснити перерахунку розміру заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 79729713 з урахування суми сплачених останнім аліментів у розмірі 462 500 грн. також зазначає, що під час розгляду справи у суді стороною скаржника понесені судові витрати у розмірі 50 000 грн., що підтверджуються відповідними доказами та документами. На підставі чого просить стягнути з державної виконавчої служби витрати на правничу допомогу сумі 50 000 грн. 

Додатковою ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26, лютого 2026 року заяву представника боржника ОСОБА_2 — адвоката Бєліка Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 335/4967/25 за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713, задоволено частково.
Визначено суму сплачених ОСОБА_2 аліментів у виконавчому провадженні № 79729713 на рахунок НОМЕР_1 згідно з квитанціями: № 244753561 від 16.06.2025, № 7В86-7МВ4-9599-7ММ6 від 04.07.2025, № 36СК-Х4ВК-68А8-681Р від 15.07.2025, № 4РСМ-МСНХ-КВ84-Н2ММ від 24.07.2025, № 9X09- 2PT3-121E-35AH від 01.08.2025, платіжною інструкцією P24A4697970242D1959 від 11.08.2025, квитанціями: № 0216-МК9Р-М5РТ-ЗСВ5 від 18.08.2025, № ХЕ95-Т50С-Н500-МНТ6 від 25.08.2025, № Н7КС-ВН0Н-ММ5Х-23ТМ від 01.09.2025, № 036Х-9НСХ-ВА48-КР10 від 03.09.2025, № 5ХСВ-С476-ММ6К-ХР46 від 15.09.2025, № 5В30-РН83-РНМ8-ТМЕ9 від 22.09.2025, № ЕАЗС-2ЕСР-ТЕ79-Т1А6 від 29.09.2025, № 038A-B3MM-3T55-CA9B від 06.10.2025, № 6К14-8916-ЕРС0-М1СК від 13.10.2025, № КР21-ХАРХ-4086-0В16 від 20.10.2025, № КЗЕ1-Н0С7-В6В9-8СМК від 10.11.2025, № 9РХР-2РВ9-4Н02-СКЕ7 від 17.11.2025, № Р19Т- КРЗЕ-78АТ-СР9Т від 24.11.2025, № 9935-0B0A-A98E-3AM4 від 01.12.2025; на рахунок НОМЕР_1 згідно з квитанціями: № 244751424 від 16.06.2025, № 247400793 від 27.06.2025, № 247289104 від 27.06.2025, № 249020365 від 04.07.2025, № 249828184 від 08.07.2025, № 252104094 від 17.07.2025, № 254518349 від 28.07.2025, № 256031843 від 04.08.2025, № 257700607 від 11.08.2025, № 259363550 від 18.08.2025, №260978211 від 25.08.2025, № 2070-3266-0238-0118 від 01.09.2025, № 2084-2998-2771-0433 від 15.09.2025, № 2091-3045-7729-0291 від 22.09.2025, № 2098-3749-3596-0783 від 29.09.2025, № 2105-5069-8048-0411 від 06.10.2025, № 2112-4358-3015-0032 від 13.10.2025, № 2117-3656- 1269-0039 від 18.10.2025, № 2119-3481-2402-0804 від 20.10.2025, № 2126-3418-4184-0875 від 27.10.2025, № 2133-4607-2182-0502 від 03.11.2025, № 2139-5888-4922-0825 від 09.11.2025, № 2145-4647-3638-0067 від 15.11.2025, № 2151-3196-7043-0880 від 21.11.2025, № 2154-4952- 1920-0713 від 24.11.2025, № 2157-5989-9770-0612 від 27.11.2025, № 2161-3573-8974-0643 від 01.12.2025 в загальному розмірі 396 500 грн. 00 коп.
Стягнуто з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.
В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з додатковою ухвалою суду, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі головного державного виконавця Вербицької Людмили Григорівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткову ухвалу суду прийнявши нове рішення про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що врахування платежів у зазначеній у рішенні суду сумі, як аліментів призведе до порушення принципу періодичності, принципу щомісячної виплати і врешті до припинення обов`язку подальшої сплати аліментів. Сума, яка може бути врахована в оплату аліментів станом на 01.12.2025 року може складати – 57803,80 грн. Вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не містять в повному обсязі доказів щодо обсягу наданих послуг, витраченого часу і виконаних робіт, а зазначений перелік виконаних робіт не є конкретним та не підтверджений документально.

Не погоджуючись з додатковою ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Келембета Олександра Миколайовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткову ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що розгляд скарги в порядку судового контролю за виконанням рішення не передбачає ухвалення додаткового рішення. Додатковою ухвалою змінено зміст основної ухвали та вирішено вимоги, які не були заявлені при подання скарги. 

Відповідно до відзиву на апеляційні скарги  ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Бєліка Андрія Сергійовичазазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційних скарг є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 13 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 травня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року вищезазначене рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення у вигляді постанови, якою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

01 грудня 2025 року Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя стягувачеві видано виконавчий лист.

03 грудня 2025 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицькою Л.Г. відкрито виконавче провадження № 79729713 з виконання вищезазначеного рішення.

04 грудня 2025 року представник боржника на електронну пошту Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі надіслав заяву, в якій просив здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням суми сплачених аліментів за період з 26.05.2025 до 01.12.2025 в загальній сумі 548500,00 грн. До заяви представником стягувача були додані документи, що підтверджують відкриття боржником рахунків в банківських установах, до яких випущені платіжні засоби (картки), для використання дітьми (картка «Дитяча», емітована АТ «А-Банк» для малолітньої ОСОБА_4 , картка « ІНФОРМАЦІЯ_3 », емітована АТ «Універсал Банк» для неповнолітнього ОСОБА_3 ), квитанції про перерахування грошових коштів з банківських рахунків « ОСОБА_4 на рахунки, до яких випущені вищезазначені банківські картки, виписки про рух коштів на зазначених рахунках у спірний період.

Листами від 10.12.2025 та від 15.12.2025 державний виконавець повідомила, що стягувачем за виконавчим документом є ОСОБА_1 , тому аліменти мають перераховуватися виключно на рахунки ОСОБА_1 або Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі. З доданих до листів розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що надані боржником відомості щодо сплати аліментів державним виконавцем не були враховані.

Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 29.11.2025 рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім`я боржника, для використання якого емітовано електронний платіжний засіб № НОМЕР_2 (дитяча картка), тримачем якого є неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З наданих боржником квитанцій № 244753561 від 16.06.2025, № 7В86-7МВ4-9599-7ММ6 від 04.07.2025, № 36СК-Х4ВК-68А8-681Р від 15.07.2025, № 4РСМ-МСНХ-КВ84-Н2ММ від 24.07.2025, № 9Х09-2РТ3-121Е-35АН від 01.08.2025, платіжної інструкції Р24А4697970242D1959 від 11.08.2025, квитанції № 0216-МК9Р-М5РТ-3СВ5 від 18.08.2025, № ХЕ95-Т50С-Н500-МНТ6 від 25.08.2025, № Н7КС-ВН0Н-ММ5Х-23ТМ від 01.09.2025, № 036Х-9НСХ-ВА48-КР10 від 03.09.2025, № 5ХСВ-С476-ММ6К-ХР46 від 15.09.2025, № 5В30-РН83-РНМ8-ТМЕ9 від 22.09.2025, № ЕА3С-2ЕСР-ТЕ79-Т1А6 від 29.09.2025, № 038А-В3ММ-3Т55-СА9В від 06.10.2025, № 6К14-8916-ЕРС0-М1СК від 13.10.2025, № КР21-ХАРХ-4086-0В16 від 20.10.2025, № К3Е1-Н0С7-В6В9-8СМК від 10.11.2025, № 9РХР-2РВ9-4Н02-СКЕ7 від 17.11.2025, № Р19Т-КР3Е-78АТ-СР9Т від 24.11.2025, № 9935-0В0А-А98Е-3АМ4 від 01.12.2025 вбачається, що останній перерахував на рахунок НОМЕР_1 грошові кошти з призначенням платежу «аліменти по справі № 335/4967/25.

З виписки по картці НОМЕР_3 від 29.11.2025 (т. 4 а.с. 20), довідки від 14.01.2026 (т. 4 а.с. 193) та довідки про рахунок від 12.01.2026 (т. 4 а.с. 194) вбачається, що АТ «А-Банк» на ім`я боржника відкритий рахунок НОМЕР_4 , тип рахунку - дитячий, для використання якого банком емітовано платіжну картку з № НОМЕР_3 , тримачем якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З квитанцій № 244751424 від 16.06.2025, № 247400793 від 27.06.2025, № 247289104 від 27.06.2025, № 249020365 від 04.07.2025, № 249828184 від 08.07.2025, № 252104094 від 17.07.2025, № 254518349 від 28.07.2025, № 256031843 від 04.08.2025, № 257700607 від 11.08.2025, № 259363550 від 18.08.2025, № 260978211 від 25.08.2025, № 2070-3266-0238-0118 від 01.09.2025, № 2084-2998-2771-0433 від 15.09.2025, № 2091-3045-7729-0291 від 22.09.2025, № 2098-3749-3596-0783 від 29.09.2025, № 2105-5069-8048-0411 від 06.10.2025, № 2112-4358-3015-0032 від 13.10.2025, № 2117-3656-1269-0039 від 18.10.2025, № 2119-3481-2402-0804 від 20.10.2025, № 2126-3418-4184-0875 від 27.10.2025, № 2133-4607-2182-0502 від 03.11.2025, № 2139-5888-4922-0825 від 09.11.2025, № 2145-4647-3638-0067 від 15.11.2025, № 2151-3196-7043-0880 від 21.11.2025, № 2154-4952-1920-0713 від 24.11.2025, № 2157-5989-9770-0612 від 27.11.2025, № 2161-3573-8974-0643 від 01.12.2025 судом встановлено, що боржник в період з 16.06.2025 до 01.12.2025 перераховував на рахунок НОМЕР_1 грошові кошти з призначенням платежу «аліменти по справі № 335/4967/25.

Вищезазначені квитанції та інструкції містять інформацію про цільове призначення цих коштів, дату їх сплати та зарахування.

З виписок про рух коштів по вищезазначеним карткам (т. 4 а.с. 24 – 52) вбачається, що їх тримачі використовували зазначені кошти для оплати товарів та послуг, зокрема придбання одягу, продуктів харчування, зняття готівки. Даних щодо повернення грошових коштів боржникові виписки не містять. Доказів того, що боржник самостійно розпоряджався грошовими коштами на рахунках, до яких банками емітовані дитячі карки, стягувачем та державним виконавцем суду не надано.

Задовольняючи вимоги скарги частково суд першої інстанції виходив з того, що наявні правові підстави для зарахування грошових коштів, сплата яких підтверджена вищезазначеними квитанціями та платіжними інструкціями, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 79729713 та визначення дійсного стану розрахунку боржника перед стягувачем. Скарга боржника на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі квитанції, на які посилається скаржник, підтверджують перерахування коштів саме як аліментів. Так, квитанції № 240577630 від 30.05.2025 (т. 3 а.с. 205), № 241136357 від 01.06.2025 (т. 3 а.с. 206), № 241710190 від 04.06.2025 (т. 3 а.с. 207), № 242073575 від 05.06.2025 (т. 3 а.с. 208) № 2Р1К-СН56-ВТ6Т-КАМ6 від 14.07.2025 (т. 3 а.с. 211), квитанція АТ «Ощадбанк» від 29.07.2025 на суму 35500,00 грн. (т. 3 а.с. 214), квитанції № ТХСА-00ТК-5М44-ЕА3Н від 11.08.2025 (т. 3 а.с. 216), № РЕ08-НС7А-ЕР8Х-4ВТМ від 08.09.2025 (т. 3 а.с. 222), № 1Х30-97ММ-АК97-Н2К7 від 27.10.2025 (т. 3 а.с. 229), № 61Р5-АРЕК-В3Н3-С2Т9 від 03.11.2025 (т. 3 а.с. 230), № 239633484 від 26.05.2025 (т. 3 а.с. 235), № 239958875 від 27.05.2025 (т. 3 а.с. 236), № 241367214 від 02.06.2025 (т. 3 а.с. 237), № 242480796 від 07.06.2025 (т. 3 а.с. 238), № 242979673 від 09.06.2025 (т. 3 а.с. 239), № 251161909 від 14.07.2025 (т. 3 а.с. 245), № 254194790 від 26.07.2025 (т. 3 а.с. 247), № 2077-6434-8611-0395 від 08.09.2025 (т. 4 а.с. 4) посилання на аліменти у призначенні платежу або в графі «коментар» не містять.

Постановляючи додаткову ухвалу від 26 лютого 2026 року у цій справі, суд першої інстанції визнав обґрунтованими вимоги представника боржника щодо необхідності визначення суми сплачених боржником аліментів згідно з переліченими в резолютивній частині ухвали суду від 02 лютого 2026 року платіжними інструкціями та квитанціями. Разом з тим вважав, що загальна сума таких аліментів визначена представником боржника неправильно. За розрахунками суду загальна сума грошових коштів, сплачених боржником згідно з платіжними інструкціями та квитанціями, переліченими в резолютивній частині ухвали суду від 02 лютого 2026 року, становить 396 500,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції керувався тим, що скарга боржника задоволена частково, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, заперечення державного виконавця щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії та виходячи із засад розумності та справедливості, вважав, що з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь боржника слід стягнути 10 000,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження. 

Неповнолітня особа (від 14 до 18 років) має право самостійно звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів, згідно зі ст. 152 Сімейного кодексу України. 

Особи віком до 14 років (малолітні) реалізують це право через батьків. 

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 не скористався своїм правом на звернення до суду та відповідно право на звернення до суду щодо отримання аліментів реалізовано матір`ю ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про що свідчить рішення суду яке набрало законної сили. Малолітня дитина ОСОБА_4 реалізує право на звернення до суду на отримання аліментів виключно через матір ОСОБА_1 .

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 13 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 травня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року вищезазначене рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення у вигляді постанови, якою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно судом постановлено рішення про стягнення аліментів на користь матері, як особи з якою мешкають діти та як особи, на яку покладається обов`язок цільового розпоряджатися отриманими аліментами.

01 грудня 2025 року Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя стягувачеві видано виконавчий лист.

Згідно ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

В даному виконавчому провадженні боржником є ОСОБА_2 , стягувачем – ОСОБА_1 . 

Після відкриття виконавчого провадження з рахунків боржника було списано грошової кошти у розмірі 43459,33 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Боржник проти наявності заборгованості заперечує і вказує, що на відкриті банківські рахунки дітей ним щомісячно спачуються кошти.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Відповідно до частини 3 ст. 179 СК України неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції та не оспорювалось скаржником, рахунок НОМЕР_1 в АТ Універсалбанк та рахунок НОМЕР_4 в АТ А-Банк, на які боржник перераховував суми в період з 23.05.2025 по 01.12.2025 належать ОСОБА_2 та відкриті ОСОБА_2 .

Скаржником не надано доказів сплати аліментів в період з 23.05.2025 по 01.12.2025 на особистий рахунок неповнолітньої особи ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 є малолітньою особою, тому не може самостійно реалізовувати право на отримання та розпорядження аліментами, враховуючи також те, що рішенням суду стягнуті аліменти на користь матері, а не на дитину.

Відповідно до вимог ст. 180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Колегія суддів констатує, що рішенням, яке знаходиться на примусовому виконанні визначено спосіб стягнення аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 , як матері, з якою проживають неповнолітні діти. Саме на неї покладається обов`язок, щодо цільового розпорядження вказаними коштами. Доказом належного виконання вказаного рішення з боку боржника є сплата аліментів на користь стягувача. Таких доказів боржником ОСОБА_6 – скаржником у справі, надано не було. Оплати проведені на рахунки НОМЕР_1 в АТ Універсалбанк, НОМЕР_4 в АТ А-Банк є коштами, які хоч і є доступні для використання дітьми боржника на особисті потреби, між тим перебувають у розпорядженні та під контролем ОСОБА_6 , оскільки перебувають на його особистих рахунках і не можуть бути враховані у належне виконання зобов`язання щодо сплати аліментів за судовим рішенням за яким аліменти стягнуті на користь ОСОБА_1 . 

Враховуючи викладене, вимоги скарги ОСОБА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають. Таким чином, апеляційні скарги на ухвалу суду від 02.02.2026 підлягають задоволенню, ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні вимог скарги.

Що стосується додаткової ухвали від 26.02.2026, то слід зазначити наступне.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу, такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21.

Враховуючи викладене додаткова ухвала від 26.02.2026 року підлягає скасуванню. 

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Келембета Олександра Миколайовича, Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі головного державного виконавця Вербицької Людмили Григорівни – задовольнити.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2026 року, додаткову ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2026 року у цій справі скасувати. 

Ухвалити нову постанову.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вербицької Людмили Григорівни у виконавчому провадженні № 79729713 – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 травня 2026 року.

Головуючий С. В. Кухар

Судді: І. В. Кочеткова

Г.С. Подліянова