Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
12 червня 2026 року №520/6490/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач – ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням ухвали суду від 23.03.2026 у справі №520/6036/26 про роз`єднання позовних вимог, просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно за період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року, із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року;
2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію за неотримане речове майно за період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року, із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач у період з 29.06.2016 по 16.02.2026 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , після звільнення зі служби за віком звертався до відповідача з письмовою заявою про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за весь період проходження військової служби із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року, проте грошова компенсація у повному обсязі та з урахуванням закупівельної вартості, актуальної на дату звільнення позивача, відповідачем не нарахована та не виплачена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 прийнято адміністративну справу №520/6490/26 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.
Копія ухвали про прийняття справи до розгляду надсилалась судом до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС "Електронний суд".
Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.5 ст.122 КАС України, та просив застосувати строки давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначив, що позивач проходив публічну службу, а не працював за трудовим договором, у зв`язку з чим положення Кодексу законів про працю України застосуванню не підлягають. По суті спору представник відповідача зазначив, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2026 №48 військовою частиною виплачено позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 40121 грн 54 коп., у зв`язку з чим, на думку відповідача, спір щодо дій або бездіяльності відповідача в цій частині відсутній.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 12.05.2017 Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_6 .
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2026 №48, старшого солдата ОСОБА_1 , старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від "01" січня 2026 року №1-РС у відставку за статтею 26 частиною 5 пункту 3 підпунктом "а" (за віком – у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 16 лютого 2026 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Календарна вислуга років станом на 16.02.2026 становить 15 років 10 місяців 21 день, у пільговому обчисленні – 09 років 06 місяців 08 днів, загальна вислуга – 25 років 04 місяці 29 днів.
Зазначеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2026 №48 (по стройовій частині) також постановлено, відповідно до пунктів 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 року, виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 40121 грн 54 коп.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Військової частини НОМЕР_1 з письмовою заявою, в якій просив провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно за період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року, із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі компенсації за неотримане речове майно за весь період проходження військової служби, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі – Закон №2011-XII).
Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі – Порядок №178).
За приписами пункту 2 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Пункт 3 Порядку №178 визначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.
Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Згідно з пунктом 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 (далі – Інструкція №232), військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. 
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.
Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Системний аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Виплата грошової компенсації вартості неотриманого речового майна має на меті покрити фактичні (дійсні) витрати, які військовослужбовець поніс у зв`язку з придбанням предметів та речей для забезпечення потреб, пов`язаних з проходженням військової служби. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року, тобто року, в якому здійснено таку виплату (року виключення військовослужбовця зі списків особового складу й здійснення виплати компенсації).
Застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.
У постанові від 28.01.2021 у справі №520/1190/2020 Верховний Суд зазначив, що право військовослужбовця на отримання речового майна або грошової компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічні правові висновки щодо обов`язку нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості, розрахованої станом на 1 січня року звільнення військовослужбовця зі служби, викладено Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 у справі №803/756/17 та від 30.07.2020 у справі №820/5767/17.
Звертає на себе увагу та обставина, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на підставі контракту та звільнений з військової служби у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі (підпункт "а" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"), а не за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим положення Інструкції №232 щодо особливостей речового забезпечення військовослужбовців, призваних на військову службу за мобілізацією, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.
Стосовно посилань представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2026 №48 військовою частиною виплачено позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 40121 грн 54 коп., у зв`язку з чим спір щодо дій або бездіяльності відповідача в цій частині відсутній, суд зазначає таке.
Дійсно, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2026 №48 (по стройовій частині), на підставі пунктів 3, 4 Порядку №178, постановлено виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 40121 грн 54 коп.
Однак, в порушення вимог пункту 4 Порядку №178, всупереч приписам частини 2 статті 77 КАС України, відповідач не надав суду довідки про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, оригінал якої згідно з пунктом 4 Порядку №178 додається до відомості щодо виплати грошової компенсації та яка є підставою для розрахунку та визначення розміру належної військовослужбовцю грошової компенсації. Такої довідки матеріали справи не містять.
За відсутності зазначеної довідки суд позбавлений можливості перевірити, чи розрахована визначена в наказі від 16.02.2026 №48 сума грошової компенсації у розмірі 40121 грн 54 коп. саме виходячи із закупівельної вартості речового майна, розрахованої станом на 01 січня 2026 року, як це передбачено пунктом 5 Порядку №178, та чи врахована при цьому вартість усіх предметів речового майна, що належали позивачу до видачі за весь період проходження військової служби з 29.06.2016 по 16.02.2026 року.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України). Однак, відповідач у даному провадженні зазначеного обов`язку не виконав, доказів правомірності визначення розміру грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 40121 грн 54 коп. суду не надав.
Враховуючи, що позивач звільнений з військової служби з 16.02.2026 року, суд приходить до висновку про те, що грошова компенсація вартості за неотримане позивачем за час проходження військової служби речове майно за період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року повинна обчислюватися виходячи із закупівельної вартості речового майна, розрахованої станом на 01 січня 2026 року, як визначено пунктом 5 Порядку №178.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу в повному обсязі грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 29.06.2016 по 16.02.2026 року із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу зазначену компенсацію з урахуванням раніше виплачених сум.
Стосовно доводів представника відповідача про пропущення позивачем строків звернення до суду суд зазначає таке.
Приписами статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
В той же час, положеннями ч.ч.1 та 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, – у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців). Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.
З матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини 16.02.2026 року, тобто право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно у заявленому позивачем розмірі виникло саме у зв`язку зі звільненням з військової служби, а позов до суду подано у березні 2026 року, тобто в межах строку, визначеного ст.233 КЗпП України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк на звернення до суду.
Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року, із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 29.06.2016 року по 16.02.2026 року, із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2026 року, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м. Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 12 червня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО