ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №331/3523/25   Головуючий в 1 інст. Каретник Ю.М.
Провадження №33/807/135/26     Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року    місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 03 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсіонера, який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок,
стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №088649, складеного 11 червня 2025 року, 11 червня 2025 року приблизно о 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою в її адресу та погрожував, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою.
Вказує, що нарядом поліції, яких викликала його колишня дружина, було внесено до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.
Зокрема, поліцейськими було складено документ «Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства» та матеріали справи, до яких внесено неправдиві відомості, підтвердженням чого є відео з боді камер поліцейських, на якому зафіксовано як апелянт надає поліцейським копію постанови Запорізького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року, якою скасовано постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя.
Також, зазначає, що його колишня дружина під диктовку поліцейських власноручно написала 11 червня 2026 року «Пояснення», зміст якого не відповідає дійсності, жодного підтвердження її слів та написаного немає.
Вважає, що така поведінка з боку колишньої дружини пояснюється тим, що напередодні (07 червня 2025 року), він особисто звертався до поліції на «102», щодо крадіжки ОСОБА_2 у нього в кімнаті каблучки. Після прибуття поліцейських каблучку вона повернула.
Враховуючи те, що в події, яка спричинила виклик поліції 11 червня 2025 року колишньою дружиною, з його боку відсутній умисел на заподіяння шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , вважає що це побутовий конфлікт.
На думку апелянта, само по собі висловлювання обома образливих слів, нецензурна лайка, які не спрямовані на обмеження волевиявлення особи, не становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився.
03 лютого 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням поза межами м.Запоріжжя за сімейними обставинами. 

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Судом апеляційної інстанції забезпечено ОСОБА_1 можливість взяти участь у апеляційному розгляді справи. Раніше вже цей розгляд відкладався за клопотанням ОСОБА_1 . До чергового клопотання про відкладення апеляційного розгляду апелянтом не додано доказів поважності причин неявки. 
Потерпіла у призначені судові засідання суду апеляційної інстанції також не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення розгляду не подавала. 
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.
Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №088649 від 11 червня 2025 року, де зазначено, що 11 червня 2025 року приблизно о 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою в її адресу та погрожував, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
До вказаного протоколу додано: 
-терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_1 ; 
-пам`ятки особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис ( ОСОБА_1 ), про роз`яснення положення ст.173-8 КУпАП;
-зобов`язання на ім`я ОСОБА_1 про роз`яснення останньому в повному обсязі вимог та заборон винесеного відносно нього термінового заборонного припису стосовно кривдника та роз`яснення положень ст.173-2 КУпАП;
- рапорт інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Гнадого В. від 11 червня 2025 року, згідно з яким, під час несення служби в Олександрівському районі м.Запоріжжя в денні зміну 11 червня 2025 року в складі АП-301, отримали виклик о 11:48 годині по АДРЕСА_1 . Прибувши на місце виклику, було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою на адресу колишньої дружини (співмешканки) та погрожував, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП серії АА088649, тимчасовий заборонний припис серіїФФ№312979, відібрано форму ризиків – високий, від потерпілої – пояснення, заборона спілкування, заборона на вхід, зобов`язання залишити місце проживання на 10 діб. ОСОБА_1 покинув місце мешкання. БК479290/475300;
-пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 11 червня 2025 року, згідно з якими остання зазначає, що 11 червня 2025 року о 08:00 годині ранку її колишній чоловік, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав її ображати нецензурними словами, погрожував вбивством, а також ображав їх спільних дітей, її батьків;
-форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відповідно до якої працівником поліції визначено рівень небезпеки: високий, винесено стосовно кривдника терміновий заборонний припис серії АА №312979 від 11 червня 2025 року;
-відеозапис події, яким зафіксовані події після прибуття працівників поліції на місце.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство у розумінні цієї статті.
У протоколі про адміністративне правопорушення ідеться про те, що унаслідок дій ОСОБА_1 . ОСОБА_2 було завдано шкоди психологічного характеру. 
З наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2 та відеозапису убачається, що між колишнім подружжям мала місце конфліктна ситуація. При цьому пояснення зазначених осіб щодо дій кожного учасника конфлікту суперечать одне одному. 
Відеозаписом події зафіксовані обставини, які відбувались вже по прибуттю працівників поліції на місце події, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розповідали свою версію події. 
Сторонніх та незацікавлених свідків в справі немає. 
З наявних в справі доказів неможливо зробити однозначний висновок про те, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення дійсно мало місце за викладених в протоколі обставин. 
З огляду на викладене, протокол та інші докази, що містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Проте, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити. 
Постанову Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 03 липня 2025 року стосовно  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати. 
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 331/3523/25