Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/5922/25
Провадження № 1-кп/650/148/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участі прокурорів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка Херсонської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025231130000270 від 01.05.2025 року відносно:
ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, особи без громадянства, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, офіційно не працюючого, має неповну загальну середню освіту, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , у період часу з середини листопада по 10 березня 2025 року включно (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), перебуваючи у житловому будинку за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 , переслідуючи єдиний прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припускаючи, що остання має психічну хворобу, оскільки тривалий час проживав в одному будинку з потерпілою у якості квартиранта та якому вказували на хворобу потерпілої місцеві мешканці, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, шляхом посягання на її статеву недоторканість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка згідно висновку судово-психіатричної експертизи в силу свого хронічного стійкого психічного захворювання на момент вчинення відносно неї злочинного діяння не розуміла характер дій сексуального характеру, які здійснювались відносно неї, не розуміла їх значення та відповідно не могла чинити усвідомленого опору таким діям, чотири рази вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої, з використанням власних геніталій, тим самим вчиняв зґвалтування ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 152 КК України – як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково, пояснивши, що він проживав у сім`ї ОСОБА_8 , бо там проживав його племінник. Працював у селі, потім почав проживати з ОСОБА_7 . Він знав що потерпіла є інвалідом 2 групи, згодом дізнався, що всі діти в цій родині мають інвалідність. Зсередини листопада по березень 2025 року за місцем свого проживання, вчиняв статеві акти з ОСОБА_7 , але статеві акти відбувалися за згодою останньої. Зґвалтування не було. Розкаюється, що вчинив такі дії.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується:
- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в присутності законного представника, в судовому засіданні пояснила, що дійсно ОСОБА_6 , здійснював з нею статеві акти без її на те згоди;
- показами законного представника потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що до початку війни знала родину ОСОБА_8 , всі діти розумово відсталі. Мама зловживає алкогольними напоями. Коли вона разом із соціальними працівниками приїхали перевірити сім`ю, то побачили, що ОСОБА_7 вагітна. Почали з`ясовувати хто батько, та виявилося, що ОСОБА_6 , проживає у цій сім`ї та зґвалтував ОСОБА_7 . Попередньо вона просила не чіпати дівчат, він знав, що остання має інвалідність;
- показами свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що знає сім`ю потерпілої з 2018 року. В цій сім`ї із п`яти дітей четверо розумово відсталі в тому числі і ОСОБА_7 . Коли старша сестра потерпілої ОСОБА_10 почала жити з чоловіком ОСОБА_11 , він привіз до них додому свою маму та дядька ОСОБА_6 . Вона попереджала останнього, щоб не чіпав дівчат. Але коли в черговий раз приїхали то побачили, що ОСОБА_7 дивно ходить. Коли почали з`ясовувати причину, то виявилося, що вона на п`ятому місяці вагітності. ОСОБА_6 заперечував свою провину, говорив, що живе з її мамою, але потім признався, що жив з ОСОБА_7 ;
- показами свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_7 давно, з перших днів як родина переїхала у село та проживали по сусідськи. ОСОБА_7 приходила до неї дивитися телевізор. Одного разу ОСОБА_6 прийшов по неї та сказав – «пішли додому я посплю на твоєму животі». Вона відмовилася і він пішов, а через деякий час і вона пішла. А потім свідок дізналася, що ОСОБА_13 вагітна, і тоді вже остання почала розповідати, що обвинувачений спав з нею, однак вона цього не хотіла, він душив її та заламував руки;
- показами свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що знає родину ОСОБА_8 з 2017-2018 рр. Діти в сім`ї інваліди з психічними розладами. Мати веде антигромадський спосіб життя. У 2024 році племінник ОСОБА_6 , одружився на старшій доньці ОСОБА_8 та забрав його до них проживати. Вони йому неодноразово говорили, про те що ОСОБА_13 має інвалідність, та він не мав права там проживати. У подальшому ОСОБА_15 розповідала, що ОСОБА_6 , пристає до неї, коли купався просив помити йому спину. На весні 2025 року вона побачила, що ОСОБА_7 вагітна, соціальним працівникам остання розповіла, що батько дитини ОСОБА_6 ;
- показами свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працювала з серпня 2023 року по квітень 2026 року у Кочубеївській сільській раді соціальним працівником. Сім`ю ОСОБА_8 знає особисто, так як вони стояли на обліку у сільській раді. В родині проживає троє дорослих дівчат, які закінчували інтернат «Перлина», та мали групи інвалідності по розумовій відсталості. ОСОБА_6 проживав у вказаній родині, як дядько племінника, який одружився з старшою дочкою ОСОБА_8 . Коли комісія приїздила з перевіркою, він тікав з дому. Вони його попереджали, що в родині проживають діти з інвалідністю;
- показами свідка ОСОБА_17 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працює в опікунській Кучубеївській сільській раді, потерпілу знає з народження. Мати ОСОБА_8 має п`ятеро дітей, веде антигромадський спосіб життя. Діти занедбані і всі мають інвалідність. Потерпіла є інвалідом з дитинства. Соціальні працівника неодноразово запитували у ОСОБА_6 чому він проживає у цій родині, на що він кожного разу говорив різну версію. Вони почали помічати, що ОСОБА_18 почала поправлятися. Вони намагалися з нею поговорити, однак вона відмовлялася, потім коли вже сільський голова написала заяву до поліції, приїхали працівники поліції і вона їм пояснила, що ОСОБА_6 вчиняв відносно неї дії сексуального характеру;
- показами свідка ОСОБА_19 , яка у судовому засіданні пояснила, що потерпіла є її донькою. ОСОБА_6 приїхав у січні місяці 2024 року до них проживати, бо його племінник одружився з її старшою донькою. ОСОБА_6 жив у її сім`ї, про те, що він жив з її донькою ОСОБА_18 вона не знала і не бачила. Про вагітність доньки вона дізналася, коли остання була на п`ятому місяці вагітності. Коли прийшов тест ДНК дізналася, що батько дитини ОСОБА_6 ;
- показами свідка ОСОБА_20 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працює соціальним працівником Кучубеївської сільської ради. Рішенням ради її призначили до дітей сім`ї ОСОБА_8 соціальним працівником. Вона розпоряджалася коштами дітей, купляла продукти харчування, розраховувалася по рахункам. Мама зловживає алкогольними напоями, у будинку влаштувала «притон». До них приїхав проживати ОСОБА_6 , бо його племінник одружився з старшою донькою ОСОБА_21 . Він був як співмешканець мами. Свідок ходила до них два рази на неділю. Вони помітили, що ОСОБА_18 почала поправлятися. На запитання хто батько дитини, вона спочатку не казала, згодом зізналася, що ОСОБА_6 . Вона розповіла, що він без її згоди вступав з нею в інтимні стосунки;
- показами свідка ОСОБА_22 , яка у судовому засіданні пояснила, що з 2022 року знає сім`ю ОСОБА_8 , вони проживають з нею по сусідству. ОСОБА_7 часто приходила до неї. ОСОБА_6 почав з ними проживати приблизно з 2024 року, бо з старшою донькою ОСОБА_8 проживав його племінник. Він ходив по заробітках, заробляв кошти. ОСОБА_7 є дитиною інвалідом з психічними вадами. Вона розповіла їй у грудні 2024 року, що не хоче йти додому, а піде ночувати у розваляний дім, бо до неї чіпляється ОСОБА_6 . Він роздягав її, лягав на неї і засовував у неї статевий орган. Це було неодноразово;
- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 01.05.2025 року, відповідно до якої 01.05.2025 року до ЧЧ ВП №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що в ході проведення комісійного обстеження було виявлено гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється інвалідом 2-ої групи з дитинства з психічними захворюваннями, діагноз: Помірна розумова відсталість в ступені нерізко вираженої імбецильності, яка має ознаки вагітності 19 тижнів, ймовірно гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок пі захворювання, вступив із останньої в статевий зв?язок природнім шляхом в результаті чого остання завагітніла та відповідно до довідки лікаря - гінеколога КНП «Великоолександрівська лікарня» перебуває на 19-20 тижні вагітності;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.05.2025 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 , просить приняти міри до ОСОБА_6 , який восени 2024 року вступав з нею у статевий зв`язок, скориставшись її безпорадним станом, так як вона є інвалідом 2 групи з психічними захворюваннями з дитинства;
- протоколом огляду місця події від 02.02.2025 року та фототаблицею до нього, згідно з яким в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_12 було оглянуто територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розташований житловий будинок;
- висновком ЛКК КНП «Великоллександрівська лікарня» від 31.03.2025 року, згідно якого ОСОБА_7 має діагноз: Помірна розумова відсталість у ступені нерізко ираженої імбецильності; основний тип дефекту;
- висновком судово-психіатричної експертизи № 172 від 19.06.2025 року, згідно якого встановлено, що відносно до періоду скоєння відносно ОСОБА_7 злочину, вона страждала та страждає на даний час на психічний розлад - помірну розумову відсталість (F 71). За своїм психічним станом, з огляду на ступінь її розуміння значення подій і міру довільності поведінки, ступінь правильного розкриття і відображення в свідомості зв?язків і відносин, тобто розуміння внутрішнього змісту ситуації, на момент вчинення відносно неї злочинного діяння вона не розуміла характер дій сексуального характеру, які здійснювались відносно неї, не розуміла їх значення та відповідно не могла чинити усвідомленого опору таким діям;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.05.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , з кінця жовтня 2024 року вчиняв дії сексуального характеру відносно ОСОБА_7 , скориставшись її безпорадним станом, у зв`язку з тим, що остання є інвалідом 2 групи та має психічні розлади. В результаті чого ОСОБА_7 завагітніла;
- висновком судової молекулярної-генетичної експертизи № СЕ-19/115-25/13309-БД від 18.08.2025 року, згідно якого встановлено генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (обєкт № 1) та новонародженої дитини, яку 06.08.2025 народила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об?єкт № 2), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об?єкт № 1) перебуває у прямій біологічній спорідненості із новонародженою дитиною, яку 06.08.2025 народила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об?єкт № 2).
Ймовірність походження цих ДНК-профілів від батька та дитини становить не менше ніж 99,999991561 %.
Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає дослідженні письмові докази та пояснення потерпілої та свідків належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Показання свідків та потерпілої є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, співпадають із матеріалами справи. Не довіряти даним показанням та не брати до уваги письмові докази у суду немає підстав.
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого в пред`явленому обвинувачені.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, особи, яка перебуває в безпорадному стані, особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку.
Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Так призначаючи покарання, суд бере до уваги вимоги частини першої статті 8 Конституції України, відповідно до якої визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість – одна з основних засад права. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним кримінальному правопорушенню. Справедливе застосування норм права – є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ч. 1, 2 ст. 65 КК України, де зазначено, що 1. Суд призначає покарання:1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги зміст ст.50 КК України, яка наголошує на тому, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином суд враховує, ступень тяжкості злочину передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, який є нетяжким, умисним, проти статевої свободи та недоторканості особи. Крім того суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 ККУ, за місцем проживання характеризується посередньо.
Суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Цивільний позов потерпілою суду не надавався.
Відповідно до частини другої станіті 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають відшкодуванню, шляхом їх стягнення з обвинуваченого на користь держави за умови їх документального підтвердження та зв`язку з доведенням його винуватості. 
У даному кримінальному провадженні витрати на проведення судової молекулярної-генетичної експертизи № СЕ-19/115-25/13309-БД від 18.08.2025 року, підтверджені відповідною довідкою експертної установи, є такими, що безпосередньо пов`язані з дослідженням обставин кримінального правопорушення та доведенням винуватості обвинуваченого, у зв`язку з чим підлягають стягненню з нього. 
Водночас витрати на проведення молекулярно-генетичної (біологічної) експертизи № СЕ-19/115-25/7558-БД від 30.07.2025 не стосуються встановлення обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та не вплинули на доведення його вини, а тому такі витрати слід віднести за рахунок держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Визнати  ОСОБА_6  винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 152 КК України 3 роки 5 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому  ОСОБА_6  обраховувати з моменту затримання на виконання вироку суду.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Скасувати арешт на майно, а саме: на б/в спідню білизну (труси), що належать потерпілій ОСОБА_7 , чорного кольору, ТМ «Lanny mode», які поміщено до паперового конверту НПУ, скріплено липкою пломбою NPU-0180293, опечатано печаткою «Для пакетів 37.1», які вилучено в ході проведення огляду місця події від 02.05.2025 року, із забороною права на відчуження цього майна, накладений ухвалою слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06.05.2025 року. 
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/115-25/13309-БД від 18.08.2025 у розмірі 12 879,67,02 грн.
Витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/115-25/7558-БД від 30.07.2025 у розмірі 19 950,02 гривень віднести за рахунок держави.
Речові докази: б/в спідню білизну (труси), що належать потерпілій ОСОБА_7 , чорного кольору, ТМ «Lanny mode», які поміщено до паперового конверту НПУ, скріплено липкою пломбою NPU-0180293, опечатано печаткою «Для пакетів 37.1», які вилучено в ході проведення огляду місця події від 02.05.2025 року; букальний епітелій новонародженої доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які поміщено до двох паперових конвертів (первинні упаковки), які опечатано паперовими бирками з друковано-рукописними написами: «Миколаївський НДЕКЦ МВС – знищити.
Речові докази: диск з відеозаписом допиту потерпілої ОСОБА_7 , диск з відеозаписом з додатковим допитом потерпілої ОСОБА_7 , диск з відеозаписом з допитом підозрюваного ОСОБА_6 , диски з відеозаписами з допитами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , з дня отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя   ОСОБА_24