Справа № 459/1408/26 
Провадження № 1-кп/459/83/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Шептицькому кримінальне провадження № 12026141150000124 стосовно обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірник, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 в учиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_4 16.03.2026, приблизно о15 год. 00 хв., будучи визнаним винним постановою Шептицького міського суду Львівської області від 15.10.2025, яка набрала законної сили 26.10.2025, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Івасюка, 7 в м. Шептицькому, Шептицького району Львівської області, де був зупинений працівниками ВРПП Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений своєї вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що у день події транспортним засобом не керував, працівники поліції його не зупиняли. Коли до автомобіля, в якому він перебував, підбіг поліцейський ОСОБА_5 , він сидів на задньому пасажирському сидінні та зачинився, оскільки перелякався. Вказав, що йому було відомо про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами, штраф ним сплачено. У той день автомобілем керував його сусід та, коли останній побачив працівників поліції, знаючи, що у нього відсутній страховий поліс, припаркував транспортний засіб біля медичного закладу та вийшов із автомобіля, пішовши в невідомому напрямку. Назвати його прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання відмовився.
Незважаючи на заперечення обвинуваченого, його винуватість в учиненні інкримінованого йому злочині підтверджується у сукупності такими доказами, дослідженими у судовому засіданні: 
показаннями свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що є працівником Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області. Вказав, що 25.09.2025 він особисто склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , після чого Шептицьким міським судом Львівської області було винесено постанову про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, якою останнього було позбавлено права керування транспортними засобами. Крім цього, зазначив, що 16.03.2026, перебуваючи в службовому автомобілі, рухаючись по вул. Івасюка у м. Шептицькому, побачив ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, про що він повідомив слідчо-оперативну групу. Бачив, як ОСОБА_4 припаркував свій автомобіль та пересів з водійського сидіння на заднє пасажирське. Зазначив, що після паркування автомобіля, яким керував обвинувачений, такий був постійно в полі його зору, з транспортного засобу ніхто не виходив. ОСОБА_4 повідомив йому, що за кермом перебував його товариш, однак його даних він не повідомляв. Обвинуваченому було відомо про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки штраф у розмірі 17000,00 грн ним сплачено;
показаннями свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що є працівником Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області, у день події, в ході патрулювання м. Шептицький, проїжджаючи із напарником ОСОБА_5 по вул. Івасюка, їм назустріч їхав транспортний засіб «Форд Фокус». Його напарник ОСОБА_5 впізнав водія вищевказаного автомобіля, таким був ОСОБА_4 , який позбавлений права керування транспортними засобами. Розвернувши службовий автомобіль, вони поїхали за цим транспортним засобом, який в подальшому повернув в сторону медичного закладу, обвинувачений зупинив автомобіль та почав пересідати з водійського сидіння на заднє пасажирське. Підійшовши до транспортного засобу та почавши розмову з обвинуваченим, останній повідомив їм, що автомобілем не керував, за кермом такого була інша особа, даних цієї особи він не повідомив. В автомобілі та поруч з ним крім ОСОБА_4 нікого не було. Згодом останній повідомив, що він хворіє, дістав з переднього сидіння пакет, у якому були маски й голка та почав їм погрожувати, після чого почав від них втікати. Вказав, що особисто бачив, що вказаним транспортним засобом керував обвинувачений та те, як він пересідав на пасажирське сидання, так як автомобіль постійно перебував в полі його зору;
рапортом працівника поліції від 16.03.2026, відповідно до якого надійшло повідомлення від ОСОБА_5 на службу 102 про те, що у м. Шептицькому, по вул. Івасюка, 7, екіпажем поліції зупинено транспортний засіб «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , останній позбавлений права керування транспортними засобами (а.с. 29-30);
протоколом огляду місця події від 16.03.2026 та фототаблицею й диском до нього, згідно із яким зафіксовано автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу будинку №8 по вул. Івасюка у м. Шептицькому, а також виявлено ОСОБА_4 (а.с. 31-34, 107);
інформацією Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області № 49015-2026 від 20.03.2026, відповідно до якої постановою Шептицького міського суду Львівської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Посвідчення подія на право керування транспортними засобами у ОСОБА_4 не вилучалось (а.с. 36);
інформацією територіального сервісного центру МВС № 4646РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області № 31/28/22-5541-2026 від 20.03.2026, згідно з якою ОСОБА_4 позбавлений права керування транспортними засобами до 26.10.2026, посвідчення водія на зберігання до ТСЦ 4646 не надходило (а.с. 38-39);
протоколом огляду речей (документів) від 20.03.2026 та фототаблицею й диском до нього, відповідно до якого проведено огляд диска із завантаженими відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників ВРПП Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Проведеним оглядом встановлено, що працівники поліції, рухаючись у службовому автомобілі по вулиці в місті Шептицькому, та минулися з автомобілем. Службовий автомобіль розвернувся та поїхав за цим транспортним засобом, включаючи проблискові маячки, один з працівників поліці повідомив, що водій йього автомобіля позбавлений права керування транспортними засобами. В подальшому працівники поліції підходять до автомобіля сірого кольору та відбувається розмова між ними та особою, яка перебуває у автомобілі (а.с. 45-50, 108);
копією справи № 459/3710/25 у якій наявна постанова Шептицького міського суду Львівської області від 15.10.2026, згідно із якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком в 1 (один) рік, яку ОСОБА_4 отримва30.10.2026, штраф останнім сплачено (а.с. 56-78);
протоколами слідчих експериментів від 25.03.2026 та фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчі дії проводилася за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: вул. Івасюка, 7, м. Шептицький та на такій відтворено обставини події від 16.03.2026, а саме вказано, що рухаючись вул. Івасюка, 7 у м. Шептицькому ними було помічено автомобіль під керуванням ОСОБА_4 та прийнято рішення його зупинити, оскільки останній позбавлений права керування транспортними засобами. ОСОБА_4 припаркував свій автомобіль на паркувальному майданчику медичного закладу та пересів з водійського сидіння на заднє пасажирське. Крім ОСОБА_4 у автомобіліні не було, з такого ніхто не виходив (а.с.92-97, 98-103, 104,105).
Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Суд відкидає показання обвинуваченого про те, що, у день події він транспортним засобом не керував, а сидів на задньому пасажирському сидінні такого, а за кермом автомобіля перебувала інша особа, оскільки такі не підтверджуються жодними фактичними даними й спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно із якими обвинувачений, 16.03.2026 по вул. Івасюка , 7 у м. Шептицький, керував транспортним засобом «Форд Фокус», зупинив такий та пересів з водійського сидіння на заднє пасажирське. Неправдивість показань обвинуваченого додатково підтверджується його відмовою назвати особу, яка начебто керувала його автомобілем. Показання обвинуваченого суд оцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Також суд не бере до уваги відеозапис, поданий ОСОБА_4 , так як такий не є доказом у даному кримінальному провадження, оскільки не стосується інкримінованої події. 
Призначаючи покарання, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
За змістом ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч. 1). Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2). Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч. 3).
Згідно із передбаченими ст. 65 КК України загальними засадами призначення покарання суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1). Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч. 2).
Судом ураховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, за своїм характером вчинене проти правосуддя та стосується умисного невиконання постанови суду у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині позбавлення права керування транспортними засобами. 
Ураховується й особа обвинуваченого: його вік, сімейний стан, те, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку з приводу наркотичної залежності з 2022 року, заяв та скарг від сусідів стосовно нього не поступало, без судимості. 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. 
З огляду на те, що обвинувачений вчинив злочин, пов`язаний із умисним невиконанням постанови суду, згідно із якою на ньогонакладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 тис. грн., (відповідно до матеріалів справи такий обвинуваченим сплачено), який відповідає максимальному розміру покарання у виді штрафу за інкримінований йому злочин, суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді грошового стягнення згідно із санкцією ч. 1 ст. 382 КК України не відповідатиме меті покарання, оскільки не може бути необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Тому суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, проте на рівні найнижчої межі, передбаченої для цього виду покарання у ч. 2 ст. 63 КК України, тобто строком в 1 рік.
При цьому, враховуючи вищенаведені тяжкість злочину, особу винного, те, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на строк в 1 рік з покладенням на нього окремих обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу. 
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.  
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 392, 395, 615 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:

 
Визнати ОСОБА_4 винуватим в учиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком в 1 (один) рік. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, зазначені у постановах слідчого Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 20.03.2026, 24.03.2026, 25.03.2026, – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК Укріїни, якщо таку скаргу не було подано.На вирок суду учасниками судового провадження може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1