ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/1514/25	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: 
судді Рочняк О. В. 
секретар судового засідання Михайлюк А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
03150, вул. Єжи Ґедройця, 5, м. Київ
ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ"
76005, вул. Чорновола, 157, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 
ел. пошта: textilzahist@gmail.com
про стягнення 1 186 729 грн 92 коп. неустойки

за участю представників сторін:
від позивача: Головко Владислав Павлович (в режимі відеоконферецзв`язку);
від відповідача: Мінченко Ярослав Васильович (в режимі відеоконферецзв`язку)

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" про стягнення 1 186 729 грн 92 коп. неустойки, з них: 1 118 772 грн 00 коп. штрафу та 67 957 грн 92 коп. пені за неналежне виконання зобов`язань за договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів від 31.10.2024 №ЦЗВ-02-05024-01.
Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.01.2026, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 02.02.2026; встановив сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.
Сторонам ухвалу про відкриття провадження у справі від 02.01.2026 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України та доставлено до електронних кабінетів 02.01.2026, що підтверджується довідками від 02.01.2026.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, ухвалу про відкриття провадження у справі від 02.01.2026 вручено сторонам - 02.01.2026.
16.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача до суду надійшли:
- відзив на позовну заяву від 16.01.2026 (вх.№832/26);
- клопотання від 16.01.2026 (вх.№834/26) про зменшення розміру неустойки на 50%.
- заява від 16.01.2026 (вх.№384/26) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі №910/105/26 за позовом ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" до АТ "Українська залізниця" про визнання недійсним пункту 9.3.1 договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ЦЗВ-02-05024-01 від 31.10.2024.
22.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача до суду надійшла відповідь на відзив від 21.01.2026 (вх.№1128/26).
26.01.026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення від 24.01.2026 (вх.№1272/26).
02.02.2026 через систему "Електронний суд" від позивача до суду надійшли додаткові пояснення від 30.01.2026 (вх.№1711/26).
В судовому засіданні 02.02.2026 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі мотивуючи тим, що відповідачем не доведено об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №910/105/26, яка розглядається іншим судом. 
Представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання йому можливості надати клопотання про зупинення провадження у справі з інших підстав, яке суд задовольнив та відклав підготовче засідання на 26.02.2026, про що представники сторін повідомлені в судовому засіданні.
За наслідками підготовчого засідання 26.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.03.2026, про що представники сторін повідомлені в судовому засіданні.
В судових засіданнях 19.03.2026 та 16.04.2026 суд оголошував перерви до 16.04.2026 та 23.04.2026 відповідно.
16.04.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання від 16.04.2026 (вх.№7068/26) про надання доказів погашення за банківською гарантією.
21.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення від 21.04.2026 (вх.№7365/26) на клопотання про надання доказів погашення за банківською гарантією.
В судовому засіданні 23.04.2026 суд завершив розгляд справи по суті, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення скороченого рішення на 28.04.2026.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач у визначений договором строк не здійснив поставку товару на суму 7 458 480 грн 00 коп., з яких: на суму 5 444 820 грн поставка здійснена з порушенням строку понад 15 календарних днів. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання позивачем нараховано відповідачу пеню та штраф. 
Також представник позивача вказав на те, що моментом поставки товару, відповідно до п. 4.6 договору, кінцевою датою виконання зобов`язання є дата підписання сторонами видаткової накладної, тобто дата її підписання зі сторони АТ "Українська залізниця". Відтак, вважає, що проведений позивачем розрахунок розміру неустойки є правильним. 
Твердження відповідача щодо невідповідності пункту 9.3.1. договору вимогам ч. 2 ст. 231 ГК України позивач вважає безпідставними, посилаючись на те, що розділом 9 договору визначено розміри штрафних санкцій за неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором, а тому штрафні санкції у розмірах визначених ч. 2 ст. 231 ГК України не застосовуються, що безпосередньо передбачено приписами цієї статті. При цьому зазначив, що відповідач заздалегідь був ознайомлений з умовами договору та погодився з ними.
Заперечуючи проти зменшення розміру неустойки, позивач вказав на відсутність об`єктивних причин прострочення виконання зобов`язань відповідачем, у зв`язку з чим застосування штрафних санкцій є правомірним. Крім того, представник позивача заперечив щодо приєднання до матеріалів справи доказів погашення за банківською гарантією, оскільки такі докази подані з порушенням строків, визначених ГПК України для подання доказів.

Позиція відповідача. Відповідач позовні вимоги визнав частково - в розмірі 93 328 грн 20 коп. штрафу та 67 957 грн 92 коп. пені.
Відповідач не погодився з наданим позивачем розрахунком неустойки, зокрема, зазначив, що позивач не правильно визначив дату поставки товару (дата підписання АТ "Українська залізниця" видаткової накладної), а відтак і не правильно визначив початок перебігу строку нарахування неустойки.
При цьому зазначив, що строк поставки товару, який передбачений в п.4.2. договору (30 календарних днів з дати отримання рознарядки) має імперативний характер та не може бути зменшений на час прийняття товару покупцем за якістю, оскільки приймання товару за якістю знаходиться поза волею постачальника. Тому вважає, що товар за рознарядкою №3 у сумі 2 214 540 грн 00 коп. було поставлено вчасно (200 880 грн 00 коп. за видатковою накладною №6 від 15.01.2025 року та 2 013 660 грн 00 коп. за видатковою накладною №21 від 24.01.2025), а нарахування штрафу у сумі 302 049 грн 00 коп. за видатковою накладною №21 від 24.01.2025 є безпідставним.
Крім того, відповідач вказав на те, що пункт 9.3.1 договору суперечить положенням статті 231 Господарського кодексу України в частині недопустимості зміни розміру штрафних санкцій, встановленого законом, за згодою сторін у правовідносинах, де хоча б одна сторона належить до державного сектору економіки. 
У разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог, відповідач просив суд зменшити розмір заявлених штрафних санкцій на 50 відсотків, мотивуючи тим, що зменшення розміру штрафу на 50% є розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача, що на його думку є адекватним та співмірним із допущеним відповідачем порушенням.
При цьому відповідач просив суд врахувати, що:
- договір виконано ним в повному обсязі без зауважень до якості товару;
- значний об`єм товару до постачання за короткий строк (30 днів);
- незначний строк прострочення (у строк прострочення у 30 днів було поставлено 90% усього об`єму товару, інші 10% товару було поставлено до 05.03.2025);
- відсутність в матеріалах справи, будь яких доказів, які б свідчили про спричинення збитків позивача, або можливість їх понесення;
- у договорі передбачений розмір штрафу у розмірі 15% (який нараховується з першого дня прострочення поставки) в той же час розмір відповідальності за порушення строків оплати відсутня зовсім;
- недобросовісність покупця: товар, який був поставлений у лютому 2025 року, був оплачений тільки 30.12.2025 в рамках судової справи №910/13851/25;
- за порушення умов договору щодо строків поставки товару відповідач вже сплатив 423 014 грн 40 коп. за банківською гарантією, при цьому зазначивши, що розуміє, що це інший вид відповідальності.

Також представник відповідача зазначив, що докази погашення за банківською гарантією подавалися ним до клопотання про зменшення штрафних санкцій, яке може бути подано не тільки в підготовчому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представників сторін, надавши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
31.10.2024 між АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" (покупець) та ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" (постачальник) укладено договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ЦЗВ-02-05024-01, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар відповідно до Специфікації №1 (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору.
В п.1.2 договору визначено найменування товару: Спеціальний робочий одяг (Лот 2 -18130000-9 спеціальний робочий одяг (Костюм теплозахисний Зима).
Відповідно до п.4.2 договору, поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці.
Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової згоди рознарядки покупцем.
Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.
За змістом п. 4.5 договору, сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється постачальнику в один з таких способів:
- на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);
- вручаються уповноваженому представнику постачальника під розпис;
- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документів. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.
Згідно з п. 4.6 договору, датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару та/або видаткової накладної.
В п.5.2 договору визначено, що приймання товару за якістю здійснюється у порядку встановленому Інструкцією "Про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання за якістю", затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.1966.
У разі поставки товару, що не відповідає кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту, покупець має право відстрочити оплату/остаточну оплату (або відмовитись від оплати) за поставлений не в повному обсязі товар та/або неякісний товар та/або некомплектний товар, та/або товар неналежного асортименту на строк відповідний строку здійснення постачальником заміни вказаного товару (п.7.6 договору).
Відповідно до пп. 9.3.1. п. 9.3. договору, при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару або до останнього дня строку дії цього договору (якщо постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього договору). При цьому, постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.
За змістом п.11.1 договору, постачальник до підписання Договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 4% від ціни договору, що становить 423 014 грн 10 коп.
Згідно з п. 16.1 договору, строк дії цього договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2024.
Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим договором зобов`язань щодо поставки та оплати товару, а також гарантійних зобов`язань на товар, на умовах, визначених цим договором.
21.10.2024 на виконання п.11.1 договору ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" надано гарантію KIEG334551835 від 21.10.2024 на суму 423 014 грн 10 коп., що підтверджується інформаційним повідомленням про списання коштів на підставі платіжного інструкції банку №ТR86938684.99639.11273 від 21.10.2024.
24.12.2024 покупцем на електронну адресу постачальника направлено рознарядку від 20.12.2024 № ЦЗВ-20/6741 щодо готовності прийняти партію товару на загальну суму 7 659 360 грн 00 коп. з ПДВ, в підтвердження чого позивач надав скріншот з екрану монітора.
Відповідно до видаткової накладної від 16.01.2025 № 6 відповідач постав позивачу товар на суму 1 334 880 грн, що включає в себе товар на суму 200 880 грн 00 коп. за рознарядкою від 20.12.2024, що не заперечується сторонами.
В подальшому відповідно до видаткових накладних №21 від 24.01.2025 (підписана з боку покупця 05.02.2025) на суму 2 013 660 грн 00 коп., №38 від 11.02.2025 (підписана з боку покупця 12.02.2025) на суму 756 540 грн 00 коп., №43 від 12.02.2025 (підписана з боку покупця 13.02.2025) на суму 573 480 грн 00 коп.; №49 від 17.02.2025 (підписана з боку покупця 18.02.2025) на суму 562 140 грн 00 коп.; №50 від 17.02.2025 (підписана з боку покупця 18.02.2025) на суму 810 000 грн 00 коп.; №56 від 21.02.2025 (підписана з боку покупця 25.02.2025) на суму 963 900 грн 00 коп; №57 від 21.02.2025 (підписана з боку покупця 25.02.2025) на суму 445 500 грн 00 коп.; №64 від 27.02.25 (підписана з боку покупця 27.02.2025) на суму 315 900 грн 00 коп.; №62 від 27.02.2025 (підписана з боку покупця 28.02.2025) на суму 243 000 грн 00 коп.; №61 від 27.02.2025 (підписана з боку покупця 03.03.2025) на суму 158 760 грн 00 коп.; №63 від 27.02.2025 (підписана з боку покупця 03.03.2025) на суму 259 200 грн 00 коп.; №60 від 27.02.2025 (підписана з боку покупця 07.03.2025) на суму 152 280 грн; №74 від 05.03.2025 (підписана з боку покупця 07.03.2025) на суму 204 120 грн, відповідач постав позивачу товар на загальну суму 7 458 480 грн 00 коп.
У зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" зобов`язань за договором в частині своєчасності поставки товару, позивачем нараховано відповідачу неустойку, а саме: за період з 09.02.2025 по 06.03.2025 пеню в розмірі 67 957 грн 92 коп. та за прострочення товару на суму 7 458 480 грн 00 коп. штраф в розмірі 1 118 772 грн 00 коп. пені.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Згідно з п.1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
В силу вимог статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом
За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1 ст. 712 ЦК України).
За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу приписів статті 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В п.4.2 договору визначено, що строк поставки товару - протягом 30 календарних днів з моменту надання письмової згоди рознарядки покупцем.
Враховуючи те, що рознарядку щодо готовності прийняти партію товару на загальну суму 7 659 360 грн 00 коп. отримано відповідачем 24.12.2024, що ним не заперечується, судом встановлено, що граничним строком поставки товару є 23.01.2025, хоча сторони стверджували, що граничним строком поставки товару є 24.01.2025.
Згідно з п. 4.6 договору, датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару та/або видаткової накладної.
Доводи позивача про те, що товар слід вважати поставленим саме з дати підписання видаткової накладної покупцем, а не з дати, зазначеної у видатковій накладній, суд оцінює критично з огляду на таке. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар. 
В пунктах 4.2, 5.2 договору сторони погодили, що право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару. Водночас приймання товару за якістю здійснюється покупцем відповідно до Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання за якістю», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.1966. 
Суд враховує, що перевірка якості товару здійснюється безпосередньо покупцем, при цьому постачальник не має впливу на тривалість такої перевірки, у зв`язку з чим покладення на нього відповідальності за період здійснення такої перевірки є безпідставним.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що датою поставки товару є дата його фактичного передання покупцеві, яка відповідає даті видаткової накладної, без урахування періоду, необхідного для здійснення покупцем перевірки якості товару.
За встановлених судом обставин, за рознарядкою від 20.12.2024 №ЦЗВ-20/6741 щодо готовності прийняти партію товару на загальну суму 7 659 360 грн 00 коп. у встановлений договором строк відповідач поставив позивачу товар на суму 200 880 грн 00 коп., згідно з видатковою накладною від 16.01.2025 № 6.
Решту товару на загальну суму 7 458 480 грн 00 коп. відповідач поставив позивачу з порушенням встановленого договором строку, з яких на суму 5 444 820 грн 00 коп. з порушенням строку понад 15 календарних днів.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Як визначено в ч. 1 ст. 230 ГК України (в редакції, чинній на період виникнення спірних правовідносин) (далі - ГК України), штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
За встановлених судом обставин справи, в пп. 9.3.1 п. 9.3 договору сторони погодили, що у разі порушення строків поставки постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості товару, не поставленого у строк, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотка від вартості такого товару за кожен день прострочення до моменту виконання зобов`язання або до закінчення строку дії договору. 
Отже, сторони у договорі про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № ЦЗВ-02-05024-01 від 31.10.2024 погодили інший розмір штрафних санкцій, ніж передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України. 
Зазначене погодження розміру штрафних санкцій не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки норми статті 231 Господарського кодексу України прямо передбачають можливість встановлення іншого розміру штрафних санкцій договором сторін, що спростовує посилання відповідача на те, що пункт 9.3.1 договору суперечить положенням статті 231 Господарського кодексу України.
В статтях 626, 627 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.
Отже, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
За порушення строків поставки товару, на підставі пп. 9.3.1 п. 9.3 договору позивачем нараховано відповідачу неустойку, а саме: на суму 7 458 480 грн 00 коп. штраф в розмірі 1 118 772 грн 00 коп. (7 458 480 грн 00 коп. х 15%) та за прострочення понад 15 календарних днів за період з 09.02.2025 по 06.03.2025 пеню в розмірі 67 957 грн 92 коп. 
За перерахунком суду, заявлена позивачем до стягнення сума штрафу є обґрунтованою та арифметично правильною.
Також суд провів перерахунок пені (з врахуванням того, що датою поставки товару є дата видаткової накладної та того, що дата поставки не враховується в період прострочення), не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, відповідно до якого розмір пені становить 56 346 грн 84 коп.
Таким чином, обґрунтованими є позовні вимоги АТ "Українська залізниця" про стягнення 1 118 772 грн 00 коп. штрафу та 56 346 грн 84 коп. пені.
Щодо зменшення неустойки.
За приписами ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
З огляду на те, що відповідачем не доведено, що застосування пені у розмірі 56 346 грн 84 коп. порушує принципи розумності, співмірності, справедливості та добросовісності, суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру пені.
Водночас, оцінюючи у цій справі можливість зменшення суми штрафу суд, з врахуванням того, що відповідно до ст.712 ЦК України основним предметом договору поставки є результат - поставка якісного товару, встановив, що відповідач допустив незначне порушення строку поставки товару за договором, товар прийнято позивачем без зауважень, за порушення умов договору щодо строків поставки товару відповідач вже сплатив за банківською гарантією.
До того ж доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій саме відповідача, суду не надано.
З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо можливості зменшення розміру штрафу на 80 відсотків, тобто до 223 754 грн 40 коп.
При цьому суд зазначає, що стягнення з відповідача саме такої суми штрафу, 56 346 грн 84 коп. пені, а також сплата відповідачем 423 014 грн 10 коп. гарантії за договором компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків поставки товару, а стягнення з відповідача штрафу в повному розмірі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення ним зобов`язання.
З огляду на викладене, позов належить до часткового задоволення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, суд зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, тобто, судовий збір належить покласти на відповідача без урахування суми зменшеного штрафу.
Керуючись статтями 4, 20, 13, 73, 74, 76 -78, 129, 232 -238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" (76005, вул. Чорновола, 157, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., код ЄДРПОУ 44153163) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, вул. Єжи Ґедройця, 5, м. Київ, код ЄДРПОУ 40075815) 223 754 (двісті двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн 40 коп. штрафу, 56 346 (п`ятдесят шість тисяч триста сорок шість) грн 84 коп. пені та 14 101 (чотирнадцять тисяч сто одну) грн 43 коп. судового збору.
В решті позову відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.05.2026

Суддя О.В. Рочняк