Дата документу 17.06.2026 
Справа № 334/4610/26
Провадження № 3/334/1245/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Запорізького районного управління поліції у відношенні:
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, лікаря акушера гінеколога, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
11.05.2026 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 785494 згідно якого 09.05.2026 року об 11 год. 00 хв., гр. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру , а саме: почав лаятися, кидатися відносно колишньої дружини, чим завдав шкоду психічному здоров`ю колишньої дружини та порушив п.п. 2 п.2 ст.3 р.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
17.06.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від потерпілої ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення у справі.
В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вказаному правопорушенні не визнав, суду пояснив обставини викладені у протоколі, сказав, що мала місце звичайна сварка, будь-якого насильства відносно колишньої дружини він не вчиняв. Він заперечував, будь яких підтверджень щодо насильства матеріали справи не містять.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій, зазначених у вказаній статті, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливості настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій. 
З наданих суду матеріалів встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суду надано наступні досліджені судом докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 785494 від 11.05.2026 року; інформаційну довідку заступника начальника СПДН ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; рапорт ст.. інспектора-чергового ЧЧ ВМ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 09.05.2026 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ті іншу подію від громадянки ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_3 від 09.05.2026 року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; опитування особи ОСОБА_1 від 11.05.2026 року; компакт диск з відеозаписом опитування ОСОБА_1 від 11.05.2026 року.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є та форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону). 
При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
З досліджених матеріалів справи встановлено, що між колишнім подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_5 мав місце побутовий конфлікт, який ґрунтувався на непорозуміннях та випливав з особистісних взаємовідносин.
Невід`ємною складовою, зокрема, інкримінованого ОСОБА_4 адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій психологічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
При цьому, на переконання суду, достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі матеріали справи не містять. Суду не надано будь-яких даних, з урахуванням яких можливо було б достовірно встановити факт спричинення ОСОБА_3 будь-якого насилля з боку ОСОБА_1 , відповідного медичного висновку не надано. Будь-яких фото матеріалів, які б підтверджували обставини події, в тому числі відео фіксація адміністративного правопорушення чи доказів завдання шкоди психологічного характеру, ступінь якої доводив би об`єктивну сторону правопорушення, суду не надано.
Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення. 
Вбачається, що вчинення інкримінованого ОСОБА_4 адміністративного правопорушення фактично ґрунтується на письмових поясненнях ОСОБА_3 , які не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи належними доказами.
Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_5 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди, зокрема психічному здоров`ю потерпілої особи. Судом не встановлено, чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
За встановлених обставин суд приходить до висновку, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини інкримінованого ОСОБА_4 адміністративного правопорушення не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.
З досліджених судом матеріалів не встановлено обставин, які б доводили наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка виражається в умисному вчиненні будь-яких дій психологічного характеру, спрямованого на члена сім`ї, а виникнення між сторонами конфліктної ситуації не свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, за відсутності обов`язкових ознак його складу. 
На переконання суду, долучені до адміністративного матеріалу докази є сумнівним та не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Стаття 62 Конституції України зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Оцінивши отримані в ході розгляду адміністративного матеріалу докази, суд приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, інкримінованого Вартанову Серго. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи встановлені обставини недоведеності поза розумним сумнівом матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 9, 173-2, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Баруліна Т. Є.