Справа № 991/4197/26
Провадження № 2-з/991/18/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року         м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією в складі:
головуючої - судді Задорожної Л.І.,
суддів - Шкодіна Я.В., Крикливого В.В.,
за участю: секретаря судового засідання Ярмолюк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду заяву Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,
встановив:
30.04.2026 прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцька Н.В. звернулася до Вищого антикорупційного суду з заявою про забезпечення позову.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026 для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів у складі: головуючої судді Задорожної Л.І., суддів Крикливого В.В. та Шкодіна Я.В. (далі - Суд).
У заяві про забезпечення позову зазначено, що прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури подасть до суду позовну заяву протягом 10 днів з моменту подання цієї заяви, тобто у строк, визначений ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

І. Обґрунтування заяви про забезпечення позову
До суду буде подана позовна заява до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, на суму 6 793 800 грн, а саме:
1) житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 136, 1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2991442646060; 
2) земельну ділянку з кадастровим номером 4623683300:01:003:1938, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2316990046236, на якій знаходиться вказаний вище будинок, 
мінімальна ринкова вартість, яких станом на час завершення будівництва (22.02.2023) становила 6 793 800 грн.
У заяві прокурор стверджує, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави (заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління Державної податкової служби у Львівській області), 21.10.2022 придбала земельну ділянку з кадастровим номером 4623683300:01:003:1938 за ціною 105 100 грн, значно нижчою за ринкову вартість. 
Відповідно до положень пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Під час досудового розслідування кримінального провадження № 62024140110000670 слідчими Державного бюро розслідувань встановлено, що на момент придбання цієї земельної ділянки (21.10.2022), на ній уже розміщувався об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок (площею 136, 1 кв.м.).
Отже, встановлено, що суб`єктом декларування ОСОБА_1 під час придбання земельної ділянки одночасно набула об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, мінімальна ринкова вартість якого станом на дату завершення будівництва (22.02.2023) становила 6 793 800 грн. Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зазначені об`єкти належать їм на праві спільної сумісної власності подружжя. 
Прокурор акцентує увагу на тому, що в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2022 не відображено інформації про будь-які забудови на цій земельній ділянці. Окрім цього, на той період у декларації ОСОБА_1 , як особи уповноваженої на виконання функцій держави, була відсутня інформація про будь-яке незавершене будівництво. 
24.10.2022 Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на будівництво індивідуального житлового будинку, замовником якого виступала ОСОБА_1 . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що лише 14.08.2024 ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок. Однак, під час досудового розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 366-2 КК України отримано відомості про те, що на момент придбання земельної ділянки на ній уже розміщувався житловий будинок. Ці обставини підтверджуються відомостями супутникових знімків, отриманих від Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України від 27.08.2024. Також, така інформація підтверджується самими поясненнями ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), яка не заперечує факт наявності на земельній ділянці об`єкта нерухомості. 
З відомостей, які відображені на офіційному аккаунті котеджного містечка TERRA SOLIS в соціальній мережі Instagram (URL: @terra.solis.lviv) вбачається, що 
TERRA SOLIS на ринку з 2021 року і на дату створення чергової публікації (02.12.2023) було продано та здано в експлуатацію 10 котеджів, початкова вартість яких становить від 140 000 доларів США.
У своїх поясненнях до НАЗК ОСОБА_1 надала власний «Звіт про оцінку майна» від 10.07.2025, складений ТОВ «Гал-Світ», відповідно до якого вартість об`єкта незавершеного будівництва станом на 31.12.2023 становила 3 761 000 грн. Разом з тим, у матеріалах повної перевірки НАЗК, наявний висновок експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10.10.2024 № СЕ-19/103-24/11515-ОБ, складенню якому передувало проведення експертом огляду житлового будинку як ззовні, так і всередині (13.09.2024). Відповідно до зазначеного висновку, ринкова вартість станом на 31.12.2023 становила 6 793 800 грн (без врахування внутрішнього опорядження).
З огляду на надані пояснення ОСОБА_1 , з урахуванням значення безпосереднього огляду об`єкта експертом, з метою дотримання об`єктивності визначення різниці між законними доходами та вартістю набутого активу доцільно враховувати саме відомості про вартість активу, визначені у висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10.10.2024 у розмірі 6 793 800 грн.
З урахуванням наведеного, можливо дійти висновку про те, що ОСОБА_1 , набуваючи земельну ділянку, фактично придбала майже завершений будинок та, ймовірно, з метою уникнути обов`язку декларування витрати на його придбання, не відобразила цей об`єкт у декларації або ж договорі. Відповідно до положень ст. 60 СК України зазначені вище житловий будинок та земельна ділянка, придбані ОСОБА_1 , є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Під час надання пояснень на запит НАЗК ОСОБА_1 скористалася своїм правом та надала інформацію щодо обставин встановлення ознак необґрунтованості активу, а також джерел походження коштів, за рахунок яких їх було придбано. Так, ОСОБА_1 наголосила, що джерелами походження коштів є її доходи (заробітна плата), а також доходи члена сім`ї (чоловіка), отримані від підприємницької діяльності, що в сукупності становлять 4 262 457,89 грн. При цьому, будь-які інші грошові активи не залучалися.
На думку прокурора, не можуть враховуватися посилання ОСОБА_1 про те, що дохід у розмірі 390 407, 89 грн, отриманий у вигляді заробітної плати використовувався для придбання об`єкта незавершеного будівництва. Це зумовлено тим, що відповідно до банківських відомостей кошти, які надходили на рахунки суб`єкта декларування з офіційних джерел, використовувалися нею для задоволення загальножиттєвих потреб шляхом їх списання з банківського рахунку. Згідно інформації від АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 за 2022-2023 роки витратила більше коштів зі своїх рахунків, ніж становив її офіційний дохід за 01.01.2022 по 22.02.2023. Тому, прокурор констатує, що ОСОБА_1 не могла використати офіційно отримані кошти на придбання земельної ділянки та об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку).
Також прокурор спростовує доводи ОСОБА_1 щодо можливості накопичення її чоловіком коштів у сумі 3 872 050 грн за 2022-2023 роки. Так, будівництво об`єкта незавершеного будівництва фактично було завершено 22.02.2023 (дата введення об`єкта в експлуатацію), а отже при визначенні обсягу законних доходів підлягають врахуванню лише доходи, отримані до цієї дати включно. 
Сукупний валовий дохід чоловіка, отриманий від здійснення підприємницької діяльності з 11.11.2021 по 22.02.2023 (дата прийняття в експлуатацію та завершення будівельних робіт), відповідно до податкової декларації фізичної особи-підприємця та відомостей АТ КБ «ПриватБанк», становить 3 219 167, 85 грн.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , після сплати усіх обов`язкових платежів та розрахунків із контрагентами у 2022 році її чоловіку вдалося заощадити 1 895 350 грн, що відповідає сумі знятих коштів з банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк», а в період з 01.01.2023 по 22.02.2023 - 425 000 грн. Тобто, сукупний розмір законних доходів чоловіка, які могли бути використані для придбання активу, становить 2 320 350 грн.
Отже, різниця між законними доходами (суб`єкта декларування і члена її сім`ї) та вартістю активів становить 4 473 450 грн (6 793 800 грн - мінімальна ринкова вартість активу, 2 320 350 грн - законні доходи члена сім`ї, які могли бути використані з метою придбання), що може свідчити про наявність необґрунтованих активів у розумінні вимог закону.
З урахуванням викладеного прокурор вважає, що існують обґрунтовані підстави для звернення з позовом про визнання необґрунтованими активами 6 793 800 грн та їх стягнення в дохід держави, що узгоджується з результатами повної перевірки декларації ОСОБА_1 , проведеною НАЗК.
У заяві про забезпечення позову прокурор просить накласти арешт на належні подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 активи, що будуть предметом спору, до моменту подання позовної заяви до суду, посилаючись на намір звернутися до суду в 
десятиденний строк та необхідність збереження таких активів. 
Необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтовується фактичними обставинами справи, зокрема ризиком відчуження ОСОБА_1 відповідних активів третім особам, у тому числі за ціною, значно нижчою за мінімальну ринкову, або передачі їх у власність близьким особам за договором дарування з метою приховання. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

ІІ. Порядок розгляду заяви про забезпечення позову
Заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, чи на інші активи відповідача, які відповідають вартості оспорюваних активів, розглядається судом не пізніше трьох днів з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд може прийняти рішення про розгляд такої заяви без повідомлення відповідача, у разі якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу (ч. 5 ст. 153 ЦПК України).
У заяві про забезпечення позову позивач просить здійснювати розгляд цієї заяви без повідомлення відповідачів. Така позиція обґрунтована тим, що ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу, оскільки внаслідок отримання інформації про розгляд заяви про забезпечення позову відповідачі можуть у будь-який момент вжити заходи, спрямовані на відчуження активів на користь інших осіб. 
Прокурор зазначила, що ОСОБА_1 упродовж тривалого часу є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, добре обізнаною з вимогами антикорупційного законодавства, тому здатна передбачати наслідки визнання активів необґрунтованими. Вказані обставини дають підстави вважати, що у разі повідомлення відповідачів про дату та час розгляду заяви про забезпечення позову вони можуть вжити заходів, спрямованих на відчуження активів на користь інших осіб, у тому числі за ціною, значно нижчою за мінімальну ринкову, що може поставити під загрозу ефективність заходу забезпечення позову.
Зважаючи на це, заяву про забезпечення позову слід розглянути без повідомлення відповідачів, оскільки оформлення відчуження майна може бути здійснено у стислі строки.
Суд погоджується з доводами позивача, що повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд заяви про забезпечення позову може поставити під загрозу ефективність відповідного заходу, оскільки існують реальні ризики відчуження активів, що належать їм на праві спільної сумісної власності. 
Надання інформації про розгляд такої заяви могло б створити їм можливість вчинити дії, спрямовані на ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позовних вимог, що, своєю чергою, суперечить завданням цивільного судочинства та меті розгляду справ про визнання активів необґрунтованими і їх стягнення в дохід держави.
Такі висновки стали підставою для ухвалення судом рішення про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до яких прокурор у встановлений ЦПК України строк має пред`явити позовну заяву, з метою забезпечення ефективності судового розгляду та запобігання можливим діям, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі його ухвалення.
01.05.2026 від прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Н.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву про забезпечення позову підтримує в повному обсязі та просила задовольнити (Вх. 20787/26). 
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про проведення судового розгляду заяви про забезпечення позову за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду
Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 152 та ч. 1 ст. 290 ЦПК України заява про забезпечення позову, подана до пред`явлення позову, надійшла від належного суб`єкта (прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, повноваження якого підтверджуються копією наказу заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Клименка О. від 19.03.2024 за № 296ц) та підлягає розгляду Вищим антикорупційним судом.
Вичерпний перелік суб`єктів, до яких може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, передбачений ч. 4 ст. 290 ЦПК України.
Відповідно до змісту поданої заяви, особами, які можуть отримати статус учасника справи (відповідачами) у цій справі є:
- ОСОБА_1 , яка з 05.01.2021 обіймає посаду заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління Державної податкової служби у Львівській області. Тому, вона є особою, уповноваженою на виконання функцій держави відповідно до положень пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», та набула у власність активи, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість.
- ОСОБА_2 - чоловік ОСОБА_1 (сімейний статус якого підтверджується відомостями з декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, актового запису про шлюб № 205 від 16.12.1997), оскільки вони разом з дружиною на підставі спільної сумісної власності набули активи. 
Підстави для забезпечення позову та порядок розгляду заяви про забезпечення позову встановлені Главою 10 Розділу І ЦПК України. 
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).
Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2024 у справі № 567/459/23 йдеться про те, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Проте, суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.12.2022 у справі № 760/34352/21).
Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, мають бути наведені у достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими.
У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами (п. 47-48).
Зі змісту заяви про забезпечення позову та наданих до неї матеріалів вбачається, що вартість активів, щодо яких буде порушуватися питання про їх необґрунтованість - житлового будинку та земельної ділянки - складала 6 793 800 грн . що є мінімальною ринковою вартістю станом на завершення будівництва (22.02.2023). 
Водночас встановлено, що ці активи фактично набуті ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу 21.10.2022 за ціною 105 100 грн, значно нижчою за ринкову вартість.
Також ці обставини підтверджуються щорічною декларацією ОСОБА_1 за 2022 рік, з якої вбачається, що вона 21.10.2022 набула в власність земельну ділянку за 105 100 грн на дату набуття права (п. 7 розділу 3 «Об`єкти нерухомості»). У декларації 2024 рік ОСОБА_1 відображено, що вона 14.08.2024 набула в власність житловий будинок по АДРЕСА_1 за 2 000 000 грн (п. 10 розділу 3 «Об`єкти нерухомості»).
У договорі купівлі-продажу від 21.10.2022 відсутня інформація про наявність будь-яких забудов на такій земельній ділянці. Більше того, у договорі вказано, що продавець підтверджує відсутність самовільного будівництва на земельній ділянці. Водночас на момент придбання земельної ділянки (21.10.2022) розміщувався об`єкт незавершеного будівництва схожий на житловий будинок, що підтверджується відомостями, які відображені на супутникових знімках від Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України. Інформацією, яка розміщена на офіційному аккаунті котеджного містечка TERRA SOLIS в соціальній мережі Instagram підтверджується, що з 2021 до 2023 року було продано та здано в експлуатацію 10 котеджів, початкова вартість яких становить від 140 000 доларів США.
Разом із тим, прокурор зауважує, що мінімальна ринкова вартість об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку станом на 31.12.2023 становила 6 144 000 грн, що підтверджується відомостями, наданими ПП «Ажіо» у відповідь на запит НАЗК.
Положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 290 ЦПК України передбачено, що позов пред`являється щодо  активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України . Отже, позов про визнання необґрунтованими актів та стягнення їх в дохід держави подається у разі, якщо різниця між вартістю активів особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та її законними доходами перевищує 1 505 250 грн.
Сукупна вартість активів, щодо яких буде порушуватися питання про їх необґрунтованість, становить 6 793 800 грн.
За твердженням позивача, зазначені вище активи не могли бути набуті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність за рахунок законних доходів. Такий висновок зроблений на підставі аналізу інформації, зокрема щодо: отриманих ними доходів, що відображених у щорічних деклараціях ОСОБА_1 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, відомостей з розрахункових рахунків, отриманих від банківських установ. 
У заяві про забезпечення позову прокурор зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали достатньої фінансової можливості із законних доходів понести витрати на придбання об`єктів нерухомого майна. 
Вартість об`єктів нерухомого та рухомого майна визначена з врахуванням приписів ч. 3 ст. 290 ЦПК України (у разі набуття активів, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість, безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, для визначення їх вартості застосовується мінімальна ринкова вартість таких або аналогічних активів на дату їх набуття).
З огляду на викладене та положення ч. 3 ст. 290 ЦПК України, заявником визначена мінімальна ринкова вартість таких активів (земельної ділянки та об`єкту незавершеного будівництва), оскільки вони були придбані за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, шляхом відображення в правочині відомостей лише щодо земельної ділянки. 
Суд звертає увагу, що питання необґрунтованості активів та інших вимог вирішуватимуться виключно за результатами розгляду справи згідно з положенням ст. 291 ЦПК України.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову встановлено, що активи, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість, а саме: житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2991442646060 та земельної ділянки з кадастровим номером 4623683300:01:003:1938, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2316990046236, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 474844821 від 26.04.2026 та договором купівлі - продажу земельної ділянки від 21.10.2022. 
Враховуючи необхідність дослідження всіх обставин набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 активів на праві спільної сумісної власності, щодо яких буде порушуватися питання про їх необґрунтованість, а також ризик їх відчуження, Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову щодо них може призвести до унеможливлення виконання рішення суду (у разі задоволення позовної заяви).
Позов забезпечується шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (п. 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).
Отже, Суд вважає наявними підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є предметом спору, враховуючи відповідність цього заходу забезпечення майбутнім заявленим позовним вимогам, ризик їх відчуження та ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог відповідно.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. 
Вирішуючи подану заяву, суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Так, Суд у рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини», оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п. 195). 
Отже, накладення арешту не має на меті позбавити особу належного їй на праві власності майна, а лише тимчасово обмежити її право розпоряджатись ним на певний час до вирішення судом спору по суті. Такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які набули майно в шлюбі, оскільки спірні активи залишаються у їх володінні та користуванні. 
Суд зауважує, що арешт майна не є перешкодою для реалізації права користування таким майном, оскільки заборона на користування майном є окремим видом забезпечення позову, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, який у цьому випадку не розглядається.
Підстав для зустрічного забезпечення відповідно до положення ч. 1 ст. 154 ЦПК України Суд не вбачає, оскільки власники майна не обмежуються у праві володіння та користування ним та, як наслідок, збитки, пов`язані з забезпеченням позову, відсутні.
На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на майно, що на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Керуючись ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд
постановив:
1. Заяву про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави - задовольнити.
2. Накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: 
- житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 136, 1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2991442646060; 
- земельну ділянку з кадастровим номером 4623683300:01:003:1938, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2316990046236.
3. Арешт накладається без заборони користування майном.
4. Копію ухвали про забезпечення позову надіслати прокурору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відповідним державним органам для виконання.
5. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
6. Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці.
Стягувачем на підставі цієї ухвали є Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (код ЄДРПОУ 45252419, адреса: 01135, м. Київ, вул. Ісаакяна, 17), 
а боржником:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ). 
7. Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
8. Роз`яснити, що згідно зі статтею 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.
9. Повний текст ухвали складено 01.05.2026.
Головуюча суддя:       Л.І. Задорожна

Судді:         Я.В. Шкодін

В.В. Крикливий