ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Справа № 915/661/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116 (код ЄДРПОУ 42399676)
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Рів`єра Миколаїв”, вул. Лазурна, будинок 5, м. Миколаїв, 54005 (код ЄДРПОУ 45193500)
про стягнення коштів в сумі 555 060, 73 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” основний борг у сумі 555 060, 73 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 660, 73 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2026 замінено у справі відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” його правонаступником Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Рів`єра Миколаїв”. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2026 закрито провадження у справі № 915/661/25 в частині стягнення з відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Рів`єра Миколаїв”, вул. Лазурна, будинок 5, м. Миколаїв, 54005 (код ЄДРПОУ 45193500) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116 (код ЄДРПОУ 42399676) 50 000, 00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) – основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України).
Повернуто позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116 (код ЄДРПОУ 42399676) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 930, 36 грн. (три тисячі дев`ятсот тридцять грн. 36 коп.), сплачений при поданні позову відповідно до платіжної інструкції № 0000027693 від 23.04.2025 на суму 6 660, 73 грн., копія якої знаходиться в матеріалах справи № 915/661/25.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.11.2025, № 40/2026 від 12.01.2026, № 342/2026 від 27.04.2026 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 4 травня 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023, який укладено між сторонами, а саме зобов`язань щодо повної оплати за поставлений природний газ за період лютий-березень 2023, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі у розмірі 555 060, 73 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України та умовами договору.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 7555/26 від 20.05.2026) підтвердив, що відповідачем сплачено 50 000, 00 грн. 28.04.2026.
Щодо розстрочення виконання рішення суду на 1 рік, то позивач заперечує з наступних підстав:
- відповідач є юридичною особою. Згідно ст. 96 Цивільного кодексу України однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями та нести відповідальність за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном;
- поставка природного газу відбувалась із лютого 2023 по березень 2023 і предметом спору є лише майнова вимога про стягнення заборгованості за спожитий газ без додаткових нарахувань (штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат);
- відповідач не надав доказів наявності або відсутності у нього майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості;
- відповідачем фактично не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства;
- наведений відповідачем у заяві про розстрочення виконання рішення перелік обставин не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;
- жоден з доказів, наданих відповідачем, не може бути об`єктивним доказом наявності виключних обставин неможливості виконання рішення суду, адже кожен з доказів виготовлений самостійно боржником і не відображає виключність обставин, відповідно такі докази мають виключно суб`єктивне значення, і у даній справі не можуть бути доказом.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що обставини, на які посилається боржник у своїй заяві, не є тими виключними обставинами в розумінні ст. 331 ГПК України для надання розстрочки виконання судового рішення, а лише способом для затягування виконання рішення суду.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загально-суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» на позивача, як на суб`єкта ринку природного газу, покладено спеціальні обов`язки для забезпечення ресурсом природного газу, необхідним для забезпечення виконання спеціальних обов`язків та щодо формування ресурсу природного газу для побутових споживачів і виробників теплової енергії шляхом придбання газу. Тобто, особливо в умовах воєнного стану важливим для Компанії є забезпечення безперебійної роботи та надходження на рахунки коштів від боржників для забезпечення енергетичної безпеки на ринку природного газу.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

18.05.2026 до Господарського суду Миколаївської області через систему «Електроний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7309/26 від 18.05.2026), в якому відповідач просить суд: 
1. Позов ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» задовольнити з урахуванням часткової оплати боргу (50 000 грн. 28.04.2026, про інші можливі оплати буде повідомлено суд). 
2. Повернути ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» 50 % судового збору, а решту стягнути на його користь із відповідача. 
3. Розстрочити виконання рішення суду на 1 рік, рівними частинами щомісяця, починаючи з місяця, в якому рішення господарського суду набере законної сили.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що визнає позов, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 50 % витрат зі сплати судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (6 660,73 грн. * 50%), а решту 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову – повернути позивачу з державного бюджету.
Відповідач також повідомив суд, що 28.04.2026 року ОСББ «Рів`єра Миколаїв» сплатило позивачу 50 000, 00 грн. на погашення боргу згідно Договору про переведення боргу від 11.12.2025 № ДП-12/2025/РМ/2. Отже, залишок заборгованості ОСББ перед «Нафтогаз Трейдинг» за Договором про переведення боргу від 11.12.2025 № ДП-12/2025/РМ/2 складає 505 060, 73 грн.
Відповідач у відзиві просить суд вирішити питання щодо розстрочення виконання рішення суду, зазначивши наступне:
- 11.12.2025 року ОСББ уклало з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» і ТОВ «Експлуатаційна компанія «ЖЕК-5» інший Договір про переведення боргу – № ДП-12/2025/РМ/1, на суму прийнятого боргу в розмірі 4 455 551,77 грн. за іншим договором постачання природного газу від 20.09.2021 року № 2599-НГТ-22, яку було списано в квітні 2026 року з рахунків ОСББ у виконавчому провадженні № 79256322 під час виконання судового рішення у справі № 915/1617/24. Вказана обставина створила істотний фінансовий тягар для ОСББ, спустошило його фінансові накопичення та фонди;
- фактично, основним джерелом фінансування діяльності ОСББ «Рів`єра Миколаїв» є внески співвласників житлових будинків, які затверджені рішенням Установчих Зборів від 06.11.2023 в розмірі 7,80 грн. за 1 кв.м. загальної площі їх квартир та нежитлових приміщень.
- відповідно до довідки ОСББ «Рів`єра Миколаїв» від 15.05.2026 заборгованість співвласників з внесків складає 4 384 777, 00 грн., тобто має місце істотне недоотримання внесків співвласників на утримання будинку та прибудинкової території.
- ОСББ має істотні не погашені зобов`язання перед поточними кредиторами на суму 1 186 852, 60 грн., в тому числі поточні зобов`язання за спожитий газ в опалювальний період 2025-2026 перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг";
- на даний час залишки коштів на рахунках ОСББ в КБ «ПриватБанк» складають незначні суми: на рахунку для сплати внесків співвласників на утримання будинку вихідний залишок на 14.05.2026 – 120 880, 77 грн., а на рахунку для сплати співвласниками за опалення – 334 951, 32 грн.
Клопотання обґрунтоване приписами ст. 238, 269, 331 ГПК України. 

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

3.1. Договір постачання природного газу, виконання умов договору.

03.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, ЕІС-код 56Х930000010610Х (далі – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5”, ЕІС-код 56XQ00011ЕЕPY00P (далі – споживач) укладено договір постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023.
Відповідно до п. 13.1 договору даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності), а в частині зобов`язань постачальника щодо передачі природного газу відповідно до п. 2.1. Договору - після настання відкладальних обставин згідно зі ст. 212 Цивільного кодексу України, а саме: укладання споживачем договорів/додаткових угод (додаткових договорів) про договірне списання з поточних банківських рахунків, на які надходять кошти у вигляді плати за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, строком дії до повного виконання зобов`язань споживача за всіма договорами, укладеними з постачальником, або повного погашення заборгованості за такими договорами, та виконання п. 5.2 цього Договору.
У разі настання відкладальних обставин, передбачених абзацом першим цього пункту. постачання природного газу споживачу здійснюється з 1 числа місяця, в якому ці відкладальні обставини настали.
Договір діє до « 31» березня 2023 р. включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.
Договір підписано споживачем і скріплено підписом.
Також договір підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису (ЕЦП) сторін, що підтверджується результатами перевірки стану сертифіката. 
До договору між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 27.02.2023.
Додаткову угоду підписано та скріплено печатками сторін. 
Суду не подано доказів визнання недійсним або розірвання договору.

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Відповідно до абз. 1 п. 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2022 року по березень 2023 року (включно), в кількості 193 тис. куб.метрів (сто дев`яносто три тисячі куб.метрів) в тому числі по місяцях (далі також – розрахункові періоди).
Відповідно до п. 2.3 договору підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.
Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Відповідно до п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п. 3.5.1 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7-го (сьомого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акти), підписані уповноваженим представником споживача, а саме: акт на Обсяг І (фіксований), акт на Обсягу ІІІ (фіксований) та акт на Обсяг II. В актах зазначаються фактичні обсяги використання природного газу, які визначаються з урахуванням вимог пп. 3.5.2 цього Договору, їх ціна (визначається відповідно до Розділу 4 цього Договору) та вартість.
Відповідно до п. 3.5.3 договору якщо споживач до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, не надав постачальнику документи, зазначені в пп. 3.5.1 цього договору або сумарні обсяги за актами не відповідають даним остаточної алокації, сторони оформлюють весь фактично використаний споживачем природний газ (за даними остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС споживачем у звітному періоді) як Обсяг ІІ.
Якщо у споживача відсутні замовлені обсяги природного газу у розрахунковому періоді, при цьому споживач не припинив використання газу, весь фактично використаний у такому розрахунковому періоді газ оформлюється сторонами як Обсяг ІІ.

Відповідно до умов п. 4.1 договору ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
4.1.1. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 6 183, 33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7 420, 00 грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124, 16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді нарівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583, 89 грн.
4.1.2. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг II за 1000 куб. м газу без ПДВ - 31 937, 92 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 38 325, 50 грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді нарівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136, 576 грн., крім того ПДВ 20% - 27, 315 грн., всього з ПДВ - 163, 89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу для Обсягу II за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 38 489, 39 грн.
4.1.3. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг III (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658, 33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 16 390, 00 грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124, 16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді нарівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136, 576 грн., крім того ПДВ 20% - 27, 315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу для Обсягу Ш (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553, 89 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Відповідно до п. 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання -передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого Споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 5.4 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору.
Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору.

Відповідно до п.п. 4 п. 6.2 договору споживач зобов`язаний, зокрема, прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором та використовувати його відповідно до умов пп. 2.2.1 цього Договору.
Відповідно до п.п. 4 п. 6.3 договору постачальник має право, зокрема, отримувати оплату за переданий за цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем передано відповідачу за період з лютого 2023 по березень 2023 природний газ на загальну суму 1 436 074, 66 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу, а саме:
- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023 на суму 360 403, 92 грн.;
- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023 на суму 634 240, 49 грн.;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2023 на суму 441 430, 25 грн.
Акти підписано сторонами без зауважень та скріплено печатками сторін.

Судом також встановлено, що ТОВ ЕК "ЖЕК-5" частково здійснено оплату за переданий природний газ згідно зазначених вище актів у розмірі 736 074, 66 грн., що підтверджуються довідкою АТ “Ощадбанк” № 16/2-09/76242/2024 від 02.07.2024 та реєстром надходжень коштів за період з 03.02.2023 по 24.06.2024, а саме:
- платіжна інструкція № 0b76817fdb від 12.04.2023 на суму 100 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № 650c8dd600 від 13.04.2023 на суму 100 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № bfc1c89ef4 від 14.04.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № af1d7b0eae від 17.04.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № 610e7fbe9a від 18.04.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № 73a04bb6d9 від 19.04.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № 589595ac6d від 27.04.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № a969560b54 від 01.05.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № aa7f7f9122 від 11.05.2023 на суму 50 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № 244 від 20.09.2023 на суму 186 074, 66 грн.
В призначенні платежу зазначено "оплата за природний газ згідно дог. № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023 року". Вищевказані платежі здійснено за переданий природний газ в лютому-березні 2023.
Крім того, відповідно до розрахунку суми основного боргу для підприємства станом на 18.04.2025 вбачається, що 05.12.2024 ТОВ ЕК "ЖЕК-5" по договору постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023 відображено оплату в сумі 144 939, 27 грн.
Отже, всього за даними позивача ТОВ ЕК "ЖЕК-5" проведено оплату в сумі 881 013, 93 грн., про що також позивачем зазначено в позовній заяві (ч. 1 ст. 75 ГПК України).

3.2. Договори про переведення боргу.

05.12.2024 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (кредитор), ТОВ «Експлуатаційна компанія «ЖЕК-5» (первісний боржник) та ОСББ «Рив`єра 921» (новий боржник) укладено договір № ДП-05/2024/Р-921/2 про переведення боргу.
Відповідно до п. 6.1 договору цей договір є укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Договір підписано шляхом накладення електронно-цифрових підписів (ЕЦП) сторін, що підтверджується результатами перевірки стану сертифіката. 

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника заборгованість у розмірі 144 939, 27 грн. (далі – зобов`язання), яка виникла за договором постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22, укладеним між первісним боржником та кредитором (далі – основний договір), а новий боржник приймає на себе заборгованість первісного боржника за зобов`язанням та замінює первісного боржника у зобов`язанні. 
Відповідно до п. 1.2 договору кредитор дійсним дає згоду на заміну первісного боржника у зобов`язанні новим боржником та на укладення цього договору на встановлених у ньому умовах.
Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору – загальна сума основного боргу, що встановлена сторонами та яка переводиться на нового боржника станом на дату укладення цього договору, становить 144 939, 27 грн. 
Відповідно до п. 3.1 договору за цим договором до нового боржника переходять обов`язки первісного боржника щодо сплати суми заборгованості, яка визначена у п. 2.1 цього договору, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків річних, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за основним договором. 
Відповідно до п. 3.2 договору новий боржник зобов`язується перерахувати кредитору грошові кошти у сумі, зазначеній у п. 2.1 цього договору, у порядку та на умовах, визначених основним договором.

Отже, до відкриття провадження у справі заборгованість ТОВ ЕК "ЖЕК-5" перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за переданий природний газ по договору постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023 становила 555 060, 73 грн. (1 436 074, 66 грн. – 736 074, 66 грн. (оплати здійснені відповідачем) - 144 939, 27 грн. (сума боргу, яка переведена згідно договору ДП-05/2024/Р-921/2 від 05.12.2024). 
В свою чергу заборгованість ОСББ «Рив`єра 921» перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до відкриття провадження у справі за переданий природний газ по договору постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023 становила 144 939, 27 грн. (сума боргу, яка переведена згідно договору ДП-05/2024/Р-921/2 від 05.12.2024). 

В подальшому 11.12.2025 між ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (кредитор), ТОВ “Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” (первісний боржник) та ОСББ “Рив`єра Миколаїв” (новий боржник) укладено договір № ДП-12/2025/РМ/2 про переведення боргу.
Відповідно до п. 6.1 договору цей договір є укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Договір підписано та скріплено печатками сторін. 

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника заборгованість у розмірі 555 060, 73 грн. (далі – зобов`язання), яка виникла за договором постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22, укладеним між первісним боржником та кредитором (далі – основний договір), а новий боржник приймає на себе заборгованість первісного боржника за зобов`язанням та замінює первісного боржника у зобов`язанні. 
Відповідно до п. 1.2 договору кредитор дійсним дає згоду на заміну первісного боржника у зобов`язанні новим боржником та на укладення цього договору на встановлених у ньому умовах.
Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору – загальна сума основного боргу, що встановлена сторонами та яка переводиться на нового боржника станом на дату укладення цього договору, становить 555 060, 73 грн. 
Відповідно до п. 3.1 договору за цим договором до нового боржника переходять обов`язки первісного боржника щодо сплати суми заборгованості, яка визначена у п. 2.1 цього договору, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків річних, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за основним договором. 
Відповідно до п. 3.2 договору новий боржник зобов`язується перерахувати кредитору грошові кошти у сумі, зазначеній у п. 2.1 цього договору, у порядку та на умовах, визначених основним договором.
Відповідно до п. 3.3 договору первісний боржник зобов`язується протягом 2 (двох) робочих днів з дати укладення цього договору передати новому боржнику первинні документи, які підтверджують борг за основним договором, що передається; усю необхідну інформацію та копії документів, пов`язаних з основним договором, а також інформацію та документи, які стосуються спорів і суперечностей за основним договором між первісним боржником та кредитором.

Отже, відбулась заміна сторони у матеріальних правовідносинах (переведення боргу), а саме заміна боржника у зобов`язанні з ТОВ “Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” (первісний боржник) на ОСББ “Рив`єра Миколаїв” (новий боржник), яке (зобов`язання) виникло на підставі договору постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 і є предметом спору у справі № 915/661/25.

Також судом встановлено, що після відкриття провадження у справі 28.04.2026 відповідачем ОСББ “Рив`єра Миколаїв” проведено оплату в сумі 50 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0427094352 від 28.04.2026 на суму 50 000, 00 грн. із зазначенням призначення платежу «згідно договора № ДП-12/2025/РМ/2 від 11.12.2025р. (погашення переведеного боргу)».

Отже, заборгованість ОСББ “Рив`єра Миколаїв” перед ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” за переданий природний газ на підставі договору постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 та договору про переведення боргу № ДП-12/2025/РМ/2 від 11.12.2025 становить 505 060, 73 грн. (1 436 074, 66 грн. – 736 074, 66 грн. (оплати здійснені ТОВ ЕК "ЖЕК-5") - 144 939, 27 грн. (сума боргу, яка переведена згідно договору ДП-05/2024/Р-921/2 від 05.12.2024 на ОСББ "Рів`єра 921") - 50 000, 00 грн. (оплата проведена відповідачем ОСББ "Рив`єра Миколаїв" 28.04.2026 після відкриття провадження у даній справі). 

Суду не подано доказів оплати вищевказаної заборгованості в сумі 505 060, 73 грн.

3.3. Обставини справи на підтвердження підстав щодо розстрочки виконання рішення суду.

На підтвердження обставин щодо наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду відповідачем подано до суду наступні докази:
- довідку ОСББ «Рів`єра Миколаїв» від 15.05.2026, відповідно до якої за даними бухгалтерського обліку станом на 15.05.2026 заборгованість співвласників з внесків складає 4 384 777, 00 грн.;
- договір № ДП-12/2025/РМ/1 про переведення боргу від 11.12.2025, укладений між ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (кредитор), ТОВ “Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” (первісний боржник) та ОСББ “Рив`єра Миколаїв” (новий боржник), відповідно до умов якого за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника заборгованість у розмірі 4 455 551, 77 грн. (далі – зобов`язання), яка виникла за договором постачання природного газу від 20.09.2021 року № 2599-НГТ-22, укладеним між первісним боржником та кредитором (далі – основний договір), а новий боржник приймає на себе заборгованість первісного боржника за зобов`язанням та замінює первісного боржника у зобов`язанні, з врахуванням рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.06.2025 у справі № 915/1617/24.; 
- кошторис ОСББ «Рів`єра Миколаїв» на 2024-2025 рік, відповідно до якого внески співвласників на утримання будинку та прибудинкової території на рік складають 4 674 224, 88 грн., відсотки з банківських депозитів 3 600, 00 грн.; витрати на утримання будинків, споруд і прибудинкових територій складають 3 723 000, 00 грн. на рік; ремонтний фонд становить 353 564, 16 грн., а резервний фонд становить 599 259, 60 грн.;
- на підтвердження факту проведення оплат на рахунок ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” по іншим договорам відповідачем подано платіжні інструкції, а саме: платіжна інструкція № 0219135424 від 23.02.2026 на суму 37 589, 02 грн.; платіжна інструкція № 0219114828 від 23.02.2026 на суму 117 236, 45 грн.; платіжна інструкція № 0219135145 від 23.02.2026 на суму 163 301, 66 грн.; платіжна інструкція № 0219134319 від 23.02.2026 на суму 527 224, 69 грн.;
- на підтвердження факту накладення арешту на кошти ОСББ «Рів`єра Миколаїв» та стягнення заборгованості в примусовому порядку відповідачем подано постанову про арешт коштів боржника ВП № 79256322 від 08.04.2026 та платіжні інструкції на загальну суму 4 930 874, 96 грн.;
- статут ОСББ "Рів`єра Миколаїв", затверджений протоколом установчих зборів № 1 від 06.11.2023, відповідно до п. 2 якого об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками;
- заключну виписку з банківського рахунку за період з 01.01.2026 по 14.05.2026, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якого залишок коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 UAN на початок періоду складає 641 160, 16 грн., на кінець періоду 120 880, 77 грн.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Щодо стягнення суми заборгованості поставлений газ.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони.
Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Верховний Суд наголошує, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд (постанова КГС ВС від 14.02.2024 № 911/94/23).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" (тут і далі - в редакції від 01.01.2023) споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила № 2496) (тут і далі - в редакції від 29.10.2022) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
Відповідно до абз. 1 п. 2 розділу ІІ Правил № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Відповідно до п. 11 розділу ІІ Правил № 2496 розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.
У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.
Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.
Відповідно до абз. 2 п. 18 розділу ІІ Правил № 2496 постачальник має право отримувати від споживача своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору.
Відповідно до абз. 4 п. 20 розділу ІІ Правил № 2496 споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами.

4.2. Щодо заміни боржника у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 522 ЦК України новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

З аналізу положень статей 520-522 ЦК України вбачається, що правочин про заміну боржника у зобов`язанні не є новим зобов`язанням у розумінні норм ч.1 ст.173 ГК України та ч.1 ст.509 КЦ України. А заміна сторони у зобов`язанні є лише правовою конструкцією зміни складу учасників правовідносин, яка не змінює суті зобов`язання (постанова КГС ВС від 24.02.2025 у справі № 910/628/20).

4.3. Щодо розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.
У рішеннях Суду у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012р. та у справі "Глоба проти України", no. 15729/07, від 05.07.2012р. вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду однієї зі сторін.
Оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду однієї зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" (Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).
У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) ЄСПЛ наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, якби внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї зі сторін.
Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, Бурдов проти Росії, заява N 59498/00; Ясіуньєне проти Латвії, заява N 41510/98, 6 березня 2003 року).
У рішеннях у справі "Антонюк проти України", no. 17022/02, від 11.12.2008р. та у справі "Мкртчян проти України", no. 21939/05, від 20.05.2010р. Європейский суд з прав людини вказує, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні та обмежується питаннями організації та вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ГПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За змістом наведених норм відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.
Тобто, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.
Відстрочення/розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
Так, згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, при вирішенні питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд враховує не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.
Із підстав, умов та меж надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки або розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
У зв`язку з тим, що відстрочка або розстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача, при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої відстрочки.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V), суд, який надає відстрочку виконання рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Суд зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Цей строк встановлений законом і суд не має права встановлювати інший термін відстрочки або розстрочки рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14.07.2020 у справі № 908/1884/19 та від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17.

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.
03.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” (споживач) укладено договір постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023.
На виконання умов договору постачальником за період з лютого 2023 по березень 2023 передано споживачу природний газ на загальну суму 1 436 074, 66 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу. Споживачем ТОВ ЕК "ЖЕК-5" частково здійснено оплату за переданий природний газ згідно зазначених вище актів у розмірі 736 074, 66 грн., що підтверджуються довідкою АТ “Ощадбанк” № 16/2-09/76242/2024 від 02.07.2024 та реєстром надходжень коштів за період з 03.02.2023 по 24.06.2024.
Крім того, 05.12.2024 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (кредитор), ТОВ «Експлуатаційна компанія «ЖЕК-5» (первісний боржник) та ОСББ «Рив`єра 921» (новий боржник) укладено договір № ДП-05/2024/Р-921/2 про переведення боргу, відповідно до умов якого за згодою кредитора первісний боржник перевів на нового боржника заборгованість у розмірі 144 939, 27 грн., яка виникла за договором постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник прийняв на себе заборгованість первісного боржника за зобов`язанням та замінив первісного боржника у зобов`язанні. 
Отже, до відкриття провадження у справі заборгованість ТОВ ЕК "ЖЕК-5" перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за переданий природний газ по договору постачання природного газу № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 від 03.02.2023 становила 555 060, 73 грн. (1 436 074, 66 грн. – 736 074, 66 грн. (оплати здійснені споживачем) - 144 939, 27 грн. (сума боргу, яка переведена згідно договору ДП-05/2024/Р-921/2 від 05.12.2024). 
В подальшому 11.12.2025 між ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (кредитор), ТОВ “Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” (первісний боржник) та ОСББ “Рив`єра Миколаїв” (новий боржник) укладено договір № ДП-12/2025/РМ/2 про переведення боргу, відповідно до умов якого за згодою кредитора первісний боржник перевів на нового боржника заборгованість у розмірі 555 060, 73 грн. (далі – зобов`язання), яка виникла за договором постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22, укладеним між первісним боржником та кредитором (далі – основний договір), а новий боржник прийняв на себе заборгованість первісного боржника за зобов`язанням та замінив первісного боржника у зобов`язанні (п. 1.1 договору). 
Отже, відбулась заміна сторони у матеріальних правовідносинах (переведення боргу), а саме заміна боржника у зобов`язанні з ТОВ “Експлуатаційна компанія “ЖЕК-5” (первісний боржник) на ОСББ “Рив`єра Миколаїв” (новий боржник), яке (зобов`язання) виникло на підставі договору постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 і є предметом спору у справі № 915/661/25.
Як встановлено судом вище, після відкриття провадження у справі 28.04.2026 відповідачем ОСББ “Рив`єра Миколаїв” проведено оплату в сумі 50 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0427094352 від 28.04.2026 на суму 50 000, 00 грн. із зазначенням призначення платежу «згідно договора № ДП-12/2025/РМ/2 від 11.12.2025р. (погашення переведеного боргу)».
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2026 закрито провадження у даній справі в частині стягнення 50 000, 00 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Отже, заборгованість ОСББ “Рив`єра Миколаїв” перед ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” за переданий природний газ на підставі договору постачання природного газу від 03.02.2023 року № 7405-ПСО(ТКЕ)-22 та договору про переведення боргу № ДП-12/2025/РМ/2 від 11.12.2025 становить 505 060, 73 грн. (1 436 074, 66 грн. – 736 074, 66 грн. (оплати здійснені ТОВ ЕК "ЖЕК-5") - 144 939, 27 грн. (сума боргу, яка переведена згідно договору ДП-05/2024/Р-921/2 від 05.12.2024 на ОСББ "Рів`єра 921") - 50 000, 00 грн. (оплата проведена відповідачем ОСББ "Рив`єра Миколаїв" 28.04.2026 після відкриття провадження у даній справі). 
Суду не подано доказів оплати вищевказаної заборгованості, строк оплати якої настав в силу умов ст. 530 ЦК України, ст. 12, 13 Закону України "Про ринок природного газу", п. 11 розділу ІІ, абз. 4 п. 20 розділу ІІ Правил № 2496 та умов п. 5.1, п. 5.2 договору постачання природного газу.
Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідачем не подано суду доказів оплати заборгованості за природний газ, як і не спростовано позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення 505 060, 73 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2026 закрито провадження у справі № 915/661/25 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 50 000, 00 грн., то позов підлягає задоволенню частково.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що боржник просить суд розстрочити виконання судового рішення на 1 рік, рівними частинами щомісяця, в якому рішення господарського суду набере законної сили.
Враховуючи наведені відповідачем доводи, а також докази, подані на підтвердження підстав для розстрочення виконання судового рішення, враховуючи, що відповідач є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку, врахувавши, що основним джерелом фінансування в основному є внески співвласників житлових будинків, з метою реального виконання рішення суду, враховуючи майновий стан відповідача, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти наявності заборгованості, а навпаки визнає позовні вимоги, що свідчить про те, що відповідач не ухиляється від виконання свого обов`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення. Водночас, судом також взято до уваги заперечення позивача проти розстрочення, а також те, що заборгованість, яка є предметом спору у даній справі, виникла за поставлений природний газ в лютому 2023 - березні 2023, тобто фактично позивач тривалий час позбавлений можливості отримати грошові кошти за товар, що також негативно впливає на господарську діяльність позивача, у зв`язку з чим суд, з метою дотримання балансу інтересів сторін у даній справі, дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення та наявність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідно до ст. 238, 331 ГПК України на 6 (шість) місяців до 23.12.2026 рівними частинами щомісячно, виходячи з суми боргу 505 060, 73 грн.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6 660, 73 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0000027693 від 23.04.2025.
Як зазначено судом вище, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2026 закрито провадження у справі № 915/661/25 в частині стягнення основного боргу в сумі 50 000, 00 грн. та повернуто позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 930, 36 грн., в тому числі:
- 3 330, 36 грн., у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 130 ГПК України);
- 600, 00 грн., у зв`язку з закриттям провадження у справі в частині позовних вимог, у зв`язку з відсутністю предмета спору (ч. 4 ст. 231 ГПК України, п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України). 

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 2 730, 37 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Рів`єра Миколаїв”, вул. Лазурна, будинок 5, м. Миколаїв, 54005 (код ЄДРПОУ 45193500) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116 (код ЄДРПОУ 42399676):
- 505 060, 73 грн. (п`ятсот п`ять тисяч шістдесят грн. 73 коп.) - основного боргу;
- 2 730, 37 грн. (дві тисячі сімсот тридцять грн. 37 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2026 року по справі № 915/661/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Рів`єра Миколаїв” про стягнення коштів на 6 (шість) місяців до 23.12.2026 шляхом сплати грошових коштів рівними частинами щомісячними платежами, виходячи з суми боргу 505 060, 73 грн., а саме:
- 84 176, 78 грн. до 23.07.2026;
- 84 176, 78 грн. до 23.08.2026;
- 84 176, 78 грн. до 23.09.2026;
- 84 176, 78 грн. до 23.10.2026;
- 84 176, 78 грн. до 23.11.2026;
- 84 176, 83 грн. до 23.12.2026.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне рішення складено 23.06.2026.

Суддя Е.М. Олейняш