ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 936/562/26 
Провадження № 1-кп/936/108/2026 
28.04.2026 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №12026078090000027 від 14.04.2026 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Воловець, Воловецького району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді головного сержанта третього механізованого взводу п`ятої механізованої роти другого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "сержант", раніше не судимого згідно з вимогами ст.89 КК України, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

15.12.2024 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта третього механізованого взводу п?ятої механізованої роти другого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов?язком громадян України.
Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначають, що військовий обов?язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил країни військовослужбовцями.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N?548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, сержант ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, повинен свято і непорушно дотримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов?язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Під час дізнання з?ясовано, що ОСОБА_3 13.04.2026 близько 16 години 00 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в ході сварки із ОСОБА_4 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак по обличчю зліва потерпілої ОСОБА_4 , в результаті чого, згідно з висновком судово-медичної експертизи спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця навколоочної ділянки зліва, на фоні якого на нижній повіці виявлено забійну рану. 
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця навколоочної ділянки зліва, на фоні якого на нижній повіці виявлено забійну рану, за ступенем тяжкості згідно х наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пункту 2.3.5. кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров?я, чи незначної стійкої втрати працездатності.
Прокурор зазначив в обвинувальному акті клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно з ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що згідно із заявою від 22.04.2026, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а також згідний із встановленими дізнанням обставинами.
Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням обставини.
Обвинувачений ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник адвокат ОСОБА_5 .
Крім цього, у відповідності з письмовою заявою потерпілої ОСОБА_4 від 22.04.2026, вона не заперечує проти розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопрушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у ст. 50 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, особу винуватого, який раніше не судимий згідно з вимогами ст.89 КК України, у КНП "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" на обліках у лікаря- нарколога, лікаря-фтизіатра, лікаря- нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, по місцю служби характеризується негативно. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде відповідати кримінальне покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.
На думку суду, саме таке покарання доцільне для профілактики вчинення обвинуваченим нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009).
Процесуальних витрат та речових доказів немає.
Цивільний позов не пред`являвся.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1