Номер провадження 2/754/9354/26
Справа №754/7948/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

09 червня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленко І. І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 14 200,00 грн.
Стислий виклад позицій сторін
Позивач, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", просить Суд стягнути з Відповідача заборгованість, що виникла в результаті невиконання умов Договору про відкриття кредитної лінії № 1621-0299 від 03.11.2025, укладеного за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), у загальному розмірі 14 200,00 грн, що включає: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 5 950,00 грн; заборгованість за комісією - 750,00 грн; заборгованість за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України - 2 500,00 грн.
Відповідач подав заяву про визнання позову повністю, просив судовий розгляд справи здійснювати на підставі наявних у суду матеріалів без проведення судового засідання, а також просив надати розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців у зв`язку зі складним матеріальним становищем, станом здоров`я та втратою роботи.
Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання Відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання Відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання Відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина перша, частина четверта статті 206 ЦПК України)
Верховний Суд роз`яснив, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову Відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанови від 21.01.2020 у справі № 326/1573/18, ві 14 травня 2020 року у справі № 153/442/18, від 19.05.2020 у справі № 699/599/17 та інші).
Отже для виконання вимог процесуального закону та правової позиції Верховного Суду, Суд переходить до дослідження обставин справи та перевірки наявності законних законних підстав для задоволення позову. 
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів з урахуванням обставин, які визнаються учасниками справи (факт укладання договору, отримання кредиту, часткові сплати та факт відступлення права вимоги), і не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина перша статті 82 ЦПК України).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН, ОЦІНКА СУДУ
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів з урахуванням обставин, які визнаються учасниками справи (факт укладання договору, отримання кредиту, часткові сплати та факт відступлення права вимоги), і не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина перша статті 82 ЦПК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Згідно з пунктом 4.1 Договору, загальний розмір Кредиту (сума Кредиту) становить 5 000,00 грн. Відповідно до пункту 4.14 Договору, строк кредитування становить 365 календарних днів з моменту перерахування коштів. Умовами кредитування (пункт 4.8 Договору) визначено Базовий період сплати відсотків, який складає 30 календарних днів. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу Кредиту (15,00 % від суми виданого Кредиту). Відповідно до пункту 4.10 та пункту 10.1 Договору, відсотки нараховуються за Зниженою ставкою 1,00% на день (до 180 дня), та за Стандартною ставкою 0,74% (з 181 дня).
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. Перерахування кредитних коштів на картковий рахунок (номер картки (маскований)- НОМЕР_1 ), вказаний Відповідачем, було здійснено через платіжну систему EasyPay, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1621-0299 від 03.11.2025 року, та квитанцією від 17.03.2026 року № 200427-1702437544-17032026, що видана ТОВ "ФК "Контрактовий дім", яка є оператором платіжної системи EasyPay, діє на підставі договору про надання послуг з приймання та переказу платежів і має відповідну ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків.
Суд перевірив наданий Позивачем розрахунок заборгованості та встановив, що Відповідач протягом дії договору не здійснив належних платежів на погашення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом.
Згідно з пунктом 4.14 Договору кінцевою датою повернення кредиту визначено 02.11.2026 року. Водночас у зв`язку з простроченням сплати процентів понад один календарний місяць, Позивач направив Відповідачу вимогу № 1621-0299 від 05.03.2026 року про дострокове повернення кредиту в повному обсязі протягом 30 календарних днів.
У вказаній вимозі Позивач повідомив Відповідачу про наявність заборгованості в загальному розмірі 14 200,00 грн та висунув вимогу сплатити вказану суму протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати її отримання. Також у Вимозі було попереджено, що у разі її невиконання Кредитодавець буде змушений звернутися до суду з позовною заявою про примусове стягнення.
Факт направлення вимоги підтверджується списком № 21041-06-98-124 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Згідно з позицією № 24 вказаного Списку, поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 було успішно зареєстровано під штрихкодовим ідентифікатором (ШКІ) R067123537839.
З огляду на те, що Відповідач порушив умови Договору щодо своєчасної сплати процентів та не повернула кошти у встановлений Позивачем 30-денний строк після направлення Вимоги про дострокове повернення боргу, Суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 5 950,00 грн - заборгованості за процентами нарахованими відповідно до узгоджених у договорі ставок (пункт 4.10 Договору), що не перевищує максимально дозволеного ліміту в 1 % на день, встановленого частиною п`ятою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування".
Також обґрунтованою є вимога Позивача про стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 750,00 грн.
Суд ураховує, що Закон України "Про споживче кредитування" прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Суд ураховує також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24. Розглядаючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд підтвердив правомірність стягнення такої комісії, оскільки вона оплачується разово, позичальник був ознайомлений з цією умовою при підписанні договору, а її встановлення відповідає положенням частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" (пункт 61, 91 постанови від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24).
Верховний Суд також наголошував, що нікчемними є положення договорів щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту, якщо кредитодавець не зазначив переліку додаткових та супутніх послуг, які надаються за таку комісію (постанови Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22).
Натомість у справі, що розглядається, до стягнення заявлено не щомісячну плату, а разову комісію за видачу кредиту. Згідно з пунктом 4.11 Договору комісія за видачу кредиту становить 15,00 % від суми виданого Кредиту, що в грошовому еквіваленті становить 750,00 грн (5 000,00 грн х 15%). Комісія за видачу кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі Кредиту.
Відповідач був належним чином ознайомлений з розміром, базою розрахунку та порядком сплати цієї комісії ще до підписання договору. Вказані документи Відповідач підписав за 
Враховуючи викладене, а також те, що Відповідач не надав жодних доказів сплати вказаної суми, визнав позов, Суд доходить висновку, що вимога про стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 750,00 грн є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Водночас підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України у сумі 2 500,00 грн відсутні.
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У позовній заяві Позивач обґрунтовував правомірність нарахування процентів річних за статтею 625 ЦК України тим, що законодавчі заборони на такі нарахування під час воєнного стану більше не поширюються на нові договори, оскільки Законом № 3498-IX від 22.11.2023 (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) було повністю виключено пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування".
Суд відхиляє такі твердження Позивача, оскільки норма пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України має універсальний (загальний) характер і захищає всіх позичальників від нарахування штрафних санкцій та процентів за статтею 625 ЦК України в період воєнного стану, незалежно від дати укладення кредитного договору. Закон № 3498-IX від 22.11.2023 не впливає на застосування норми ЦК України, який є Основним актом цивільного законодавства України (частина друга статті 5 ЦК України). Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього кодексу (аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 у справі про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)).
Ураховуючи, що кредитний договір був укладений, і порушення грошового зобов`язання Відповідачем відбулося в період дії воєнного стану в Україні, нарахування Позивачем процентів річних (як міри відповідальності за статтею 625 ЦК України) у розмірі 2 500,00 грн є безпідставним та прямо суперечить вищенаведеній законодавчій забороні. Попри те, що Відповідач повністю визнав позов, Суд зважає на те, що визнання позову в частині стягнення коштів, нарахування яких прямо заборонено законом, суперечить імперативній вимозі закону, тому у задоволенні позову в частині стягнення процентів річних на підставі статті 625 ЦК України слід відмовити.
З огляду на викладене вище, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, Суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив позовні вимоги на загальну суму 14 200,00 грн, за подання яких сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позов задоволено частково: на суму 11 700,00 грн, що становить 82,39% від заявленої ціни позову (11 700,00/14 200,00 х 100%), тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2 193,65 грн.
Щодо клопотання про надання розстрочення виконання рішення Суд виходить з такого.
Відповідач просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців. Свою позицію він мотивує наміром добросовісно виконати судове рішення, але підкреслює скрутне матеріальне становище, пов`язане зі станом здоров`я (проходженням лікування в лікарні), встановленням другої групи інвалідності та втратою роботи, що унеможливлює одночасне повне погашення заборгованості.
Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).
Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.
Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини Відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).
Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).
Суд, беручи до уваги обставини платоспроможності Відповідача, соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й Відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням Відповідача на максимально можливий строк.
При цьому, Суд бере до уваги, що Позивач має повне право на негайне та повне виконання судового рішення. Водночас Суд вважає, що розстрочка виконання стане значним стимулом для Відповідача добровільно виконати свої зобов`язання, що забезпечить задоволення вимог Позивача без понесення додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. Таке рішення відповідає головному завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями - забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів, мінімізуючи витрати для обох сторін та забезпечуючи розумний строк розгляду справи.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1621-0299 від 03.11.2025 у загальному розмірі 11 700,00 грн (одинадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок), яка складається з 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 750,00 грн заборгованості по комісії та 5 950,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, розстрочивши виконання рішення суду терміном на 12 місяців, а саме: на боржника покладається обов`язок здійснити виплати на користь кредитора у розмірі 975,00 грн щомісячно протягом 12 місяців не пізніше останнього дня відповідного календарного місяця, починаючи з червня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" витрати по сплати судового збору в розмірі 2 193,65 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Позивач (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (адреса: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598; п/р НОМЕР_2 в АБ "УКРГАЗБАНК") 
Відповідач (боржник) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 
на користь
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 09.06.2026
Суддя          Інна КОВАЛЕНКО