Провадження № 2-о/641/21/2026 	Справа № 641/7746/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 червня 2026 року         м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого у справі судді – Чайка І.В.,
присяжних – Коротенкова Д.В., Овчарової І.О.,
за участю секретаря судового засідання – Шумейко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слобідського районного суду міста Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу № 641/7746/25 за заявою адвоката Лаєвської Марине Леніківни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

13.10.2025 адвокат Лаєвська М.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просить оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; вважати, що загибель ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Роздолівка Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
В обґрунтування поданої заяви посилалася на те, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 30 червня 2023 року зник безвісти в районі населеного пункту Роздолівка Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. 12.07.2023 на адресу ОСОБА_1 надійшло сповіщення сім`ї № 008/07, в якому було зазначено, що ОСОБА_3 зник безвісти 30.06.2023 в районі населеного пункту Роздолівка Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. За фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 Бахмутським РВП ГУНП в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження № 12023221150000927 за ч. 1 ст. 115 КК України. Станом на день звернення до суду з вказаною заявою, інших відомостей про можливе місце занаходження/перебування ОСОБА_3 немає. Метою оголошення ОСОБА_3 померлим заявниці необхідно для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», а також реаліції спадкових її прав.
Ухвалою суду від 14.10.2025 року заяву було залишено без руху.
Ухвалою суду від 17.10.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
14.11.2025 представником Міністерства оборони України через систему Електронний суд надані додаткові письмові пояснення у справі, в яких він просив прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить обороноздатності України в умовах введеного на території воєнного стану, та розглянути справу без його участі.
Ухвалою суду від 17.11.2025 судом витребувано інформацію стосовно ОСОБА_3 .
Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заяву про оголошення особи померлою підтримали та просили задовольнити.
Представник заінтересованої особи Першого ВДРАЦС в судове засідання не з`явився, надав письомві пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі.
Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу за наявними документами.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до змісту ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Отже, заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 .
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 25.01.2023 № 27/119, солдат ОСОБА_3 , мобілізований та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 11.01.2023 року.
12.07.2023 року на адресу ОСОБА_1 надійшло сповіщення сім`ї, в якому зазначено, що ОСОБА_3 зник безвісти 30.06.2023 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного рункту Роздолівка Бахмутського району Донецької області.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2023 № 2755 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 .
Відповідно до рапорту командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 , 30.06.2023 близько 09:00 противник здійснив пуск керованих авіабомб по командно – спостережному посту ротного опорного пункту 5442 «Звіробій» та пункту збору поранених тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в результаті якого відбулося влучання в командно – спостережний пункт та в район пункту збору поранених, що призвело до руйнувань завалів та пожежі. В результаті авіаційного удару зник безвісти навідник 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону солдат ОСОБА_3 .
З акту службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , встановлені наступні обставини. 30.06.2023 близько 09:00 противник здійснив пуск керованих авіабомб по командно – спостережному посту ротного опорного пункту 5442 «Звіробій» та пункту збору поранених тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в результаті якого відбулося влучання в командно – спостережний пункт та в район пункту збору поранених, що призвело до руйнувань завалів та пожежі. В результаті авіаційного удару зник безвісти навідник 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону солдат ОСОБА_3 . В результаті авіаційного удару по командно – спостережному посту встановити місцезнаходження солдата ОСОБА_3 не вбачається можливим. Через щільні обстріли противника неможливо підігнати техніку до місця влучання для розбору завалів.
Зазначені в акті службового розслідування обставини також підтверджуються письмовими поясненнями начальника – першого заступника командира мотопіхотного батальойону майора ОСОБА_6 та заступника командира 2 мотопіхотної роти з морально – психологічного забезпечення мотопіхотного батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_7 .
За фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 Бахмутським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження № 12023221150000927, що підтверджується Витягом з Єдиного державного рестру досудових розслідувань від 14.07.2023 року.
На виконання ухвали суду від 17.11.2025 року для встановлення місця знаходження ОСОБА_3 здобуто наступні відомості.
19.11.2025 ДП «Український націонльний центр розбудови мир» надано інформацію про те, що відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні.
24.11.2025 Головним управлінням ДПС у Харківській області надано у додатку відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, зарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01.01.2023 по 30.09.2025 по фізичній особі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
05.12.2025 Відділом реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Сіхдного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено про те, що проведеною перевіркою за даними Державного реєстру цивільного стану громадян по Харківській області актових записів про зміну імені та смерть відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено. 
08.12.2025 Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ надано відповідь про те, що за даними інформаційно – аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої та непогашеної судимості не має. Слобідським ВП ГУНП в Харківській області оголошений в розшку як зникла безвісти особа, дата зникнення – 30.06.2023 року, за даним фактом відкрито кримінальне провадження № 12023221150000927 від 14.07.2023 року, розшукова справа № 6223072 від 20.07.2023 року.
18.12.2025 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 30.06.2023 по 18.03.2025 в Базі даних не виявлено.
09.02.2026 Військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь про те, що згідно з витягом з наказу про підсумки службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2755 від 30.07.2023, ОСОБА_3 вважати таким, що зник безвісти в ході ведення бойових дій.
11.06.2026 Слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області повідомлено, що в провадженні СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне проваджння № 12023221150000927 за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час слідчим в рамках кримінального провадження проводяться усі необхідні дії. Місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено, досудове розслідування триває.
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).
Особливим різновидом цивільного судочинства є окреме провадження. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).
За приписами пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
В процесі розгляду даної справи судом встановлено, що у заявниці виникла юридична необхідність у оголошенні померлим її сина – ОСОБА_3 , який був мобілізований до лав ЗС України, ураховуючи ту обставину, що він зник безвісти за особливих обставин, а саме у зв`язку з воєнними діями (обстрілу керованими авіабомбами).
Суд зазначає, що Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України)
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8). Конституційний Суд України виснував, що верховенство права це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи; справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (абзаци другий, третій підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005; речення перше, абзацу другого підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).
Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Велика палата) від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).
Конституційний Суд України також зазначав, що зі змісту статті 8 Основного Закону України, заснованих на її приписах юридичних позицій Конституційного Суду України, а також міжнародних актів, у яких викладено розуміння юридичної визначеності, убачається, що принцип верховенства права вимагає від законодавця встановлювати чітке, зрозуміле, однозначне, прогнозоване правове регулювання суспільних відносин для забезпечення стабільного правового становища людини, не допускати довільної відмови від взятих державою на себе зобов`язань, гарантувати належний захист правомірних (легітимних) очікувань особи (абзац дев`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 вересня 2023 року № 7-р(І)/2023).
Особливої ваги принцип правової визначеності набуває у ситуаціях, пов`язаних з оголошенням фізичної особи померлою, оскільки непевність юридичного статусу особи, про яку тривалий час немає відомостей, а її зникнення відбулося за особливих обставин, що дають обґрунтовані підстави вважати її померлою, породжує юридичну невизначеність для інших суб`єктів цивільних правовідносин, права та законні інтереси яких тісно пов`язані зі зниклою особою. Водночас принцип правової визначеності перебуватиме під загрозою у випадку передчасного, немотивованого й безпідставного оголошення фізичної особи померлою, адже поява такої особи спричинить низку складно прогнозованих наслідків юридичного характеру як для особи, яку у судовому порядку було оголошено померлою, так і для інших осіб, які набули певні права особи, оголошеної померлою.
Інститут оголошення фізичної особи померлою головним чином унормовано статтями 46 48 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Частиною другою цієї статті ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя статті 46 ЦК України).
Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (частини перша та друга статті 47 ЦК України).
Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника (частини перша та друга статті 48 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року (справа № 755/11021/22) зазначила, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність (пункти 38 40 постанова від 11 грудня 2024 року, справа № 755/11021/22).
У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге); відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні; приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким (пункти 45, 49, 50).
Отже, шестимісячний темпоральний проміжок для оголошення у судовому порядку фізичної особи померлою слід визначати беручи за основу момент закінчення воєнних дій або збройного конфлікту.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII).
Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про оборону» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21 червня 2018 року № 2469-VIII збройний конфлікт збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).
Як було зазначено, визначення темпорального проміжку для оголошення у судовому порядку фізичної особи померлою необхідно здійснювати з урахуванням закінчення воєнних дій або збройного конфлікту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року (справа № 755/11021/22) щодо цього зазначила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України (пункт 78). Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи (пункт 80). Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість (пункт 81). Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309) (пункт 82). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території (пункт 83). Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (пункт 84).
Велика Палата Верховного Суду у цій постанові наголосила, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (пункт 85). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси (пункт 92). Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди (пункт 94). Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України (пункт 95).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення померлим свого сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 30.06.2023 року в результаті виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій в ході відсічі збройної агресії російської федерації проти України в районі н.п. Роздолівка Бахмутського району Донецької області. З наявного в матеріалах акту службового розслідування вбачається, що 30.06.2023 близько 09:00 противник здійснив пуск керованих авіабомб по командно – спостережному посту ротного опорного пункту 5442 «Звіробій» та пункту збору поранених тактичної групи «Латиш», в результаті якого відбулося влучання в командно – спостережний пункт та в район пункту збору поранених, що призвело до руйнувань завалів та пожежі. В результаті авіаційного удару зник безвісти навідник 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону солдат ОСОБА_3 . В результаті авіаційного удару по командно – спостережному посту встановити місцезнаходження солдата ОСОБА_3 не вбачається можливим. Через щільні обстріли противника неможливо підігнати техніку до місця влучання для розбору завалів.
Отже, підставою для оголошення сина померлим заявниця зазначає обставини, що дозволяють припускати смерть ОСОБА_3 внаслідок поранення або смерті під час виконання бойового завдання.
Надані суду докази переконливо свідчать, що ОСОБА_3 зник безвісти 30 червня 2023 року за обставин, що дозволяють з високим ступенем вірогідності припускати його загибель, зокрема, від влучання керованих авіабомб по командно – спостережному пнкту, де знаходився військовослужбовець, та отримання поранень, несумісних з життям.
Оголошення сина заявниці померлим пов`язується з виникненням у неї права отримати свідоцтво про смерть та належно вшанувати пам`ять сина - захисника Батьківщини, що дуже важливо рідним зниклої особи, а також із відкриттям спадщини та реалізацією права на спадкування, отриманням грошової компенсації, що виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців.
Матеріали справи свідчать, що син заявниці зник безвісти 30 червня 2023 року під час виконання бойового завдання в населеному пункті Роздолівка Бахмутського району Донецької області.
При цьому, станом на 30 червня 2023 року територія населеного пункту Роздолівка Бахмутського району Донецької області, на якій зник безвісти ОСОБА_3 , була територією ведення активних бойових дій згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (далі - Перелік № 376), дата завершення бойових дій - 18.07.2024 року, а з 19.07.2024 року є тимчасово окупованою територією, отже початок перебігу встановлених частиною другою статті 46 УК України строків для оголошення померлим ОСОБА_3 має обраховуватися з дня закінчення активних бойових дій на відповідній території, що узгоджується з наведеним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду.
Отже, суд установив, що ОСОБА_3 зник безвісти за обставин, що дають підстави з великою вірогідністю припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями, що у відповідності до норм частини другої статті 46 ЦК України є підставою оголошення фізичної особи померлою.
Аналіз наданих заявницею доказів, а також доказів, отриманих у ході судового розгляду справи, акту службового розслідування із зафіксованими в ньому пояснення військовослужбовців, дозволяє суду з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, про оголошення померлою якої розглядається справа.
В аспекті цієї справи суд, при визначенні моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, бере до уваги соціальний контекст, засаду справедливості цивільного судочинства, триваючу російську збройну агресію, часові межі якої (тривалість агресії) наразі встановити неможливо, а також принцип правової визначеності, дотримання якого не допускає ситуації, коли особа на невизначений час позбавляється можливості реалізувати свої права та законні інтереси, вважає, що заявницею дотримані темпоральні вимоги щодо строку, зазначеного у частині другій статті 46 ЦК України.
З урахуванням обставин, за яких зник безвісти ОСОБА_3 , та які дозволяють з високою вірогідністю припускати факт його загибелі, що, ймовірно, настала під час здійснення захисту Батьківщини, беручи до уваги строк, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України, а також те, що з дати його ймовірної загибелі – 30.06.2023 року відсутні будь-яких відомості про його місце перебування, в тому числі в полоні, суд вважає можливим оголосити цю фізичну особу померлою від дня її вірогідної смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Суд наголошує, що оголошення ОСОБА_3 померлим сприятиме забезпеченню та утвердженню принципу правової визначеності як щодо статусу зниклого безвісти захисника держави, так і членів його сім`ї, які матимуть можливість реалізувати пов`язані з цим правовідносини, зокрема, але не виключно, із спадкуванням, соціальним забезпеченням тощо.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76 78, 244, 258 268, 273 274, 293, 306, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В: 

Заяву адвоката Лаєвської Марине Леніківни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в районі населеного пункту Роздолівка, Бахмутського району, Донецької області, під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. 
Днем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті вважати населений пункт Роздолівка, Бахмутського району, Донецької області.
Роз`яснити заявниці, що згідно статті 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи – Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції, код ЄДРПОУ 23320813, адреса: м. Харків, вул. Сумська, 61.
Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, м. Київ, пр-т Повітряних Сил, 6.
Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду виготовлено 06.07.2026 року.

Суддя І.В.Чайка

Присяжні Д.В. Коротенков

І.О. Овчарова