ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2026 р. Справа№ 910/6328/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

при секретарі судового засідання Кузьменко А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 26.01.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 (повний текст підписано 08.08.2025)
у справі №910/6328/25 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ» 
до Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» 
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відокремлений підрозділ «Київський судноплавний шлюз» Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» 
про стягнення 2756285,50 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ" звернулось до суду з позовом до Державного підприємства водних шляхів "УКРВОДШЛЯХ" про стягнення заборгованості за Договором підряду № 102/2021-В/Т/Б від 31.08.2021 у розмірі 2756285,50 грн з яких: 2 756 285,50 грн. - сума основної заборгованості; 327997,97 грн. - інфляційні витрати; 68761,06 грн. - три відсотки річних, пеня - 362383,77 грн.
Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду № 102/2021-В/Т/Б від 31.08.2021 щодо оплати виконаних робіт. Відсутність мотивованих зауважень з боку технічного нагляду, а також невжиття замовником дій щодо об`єктивної перевірки обсягу та якості виконаних робіт, відсутність документального підтвердження такої перевірки свідчить про необґрунтованість його відмови від приймання та оплати робіт.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач всупереч своїм договірним зобов`язанням не завершив передбачені договором роботи і в строк до 14.06.2024 не повідомляв відповідача про готовність робіт до здачі, як це передбачено пунктом 1.1 договору, остаточної здачі виконаних робіт не здійснив, протоколи здачі виконаних робіт, передбачені п. 11.3 договору, відсутні. Оскільки роботи не були виконані у повному обсязі та у визначений строк, що є істотною умовою договору, відповідач мав право для розірвання договору.
Позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, у якій просив вилучити позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та пені. Остаточно просив стягнути з відповідача суму боргу за договором у розмірі 2 756 285,50 грн.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначав, що дії позивача щодо особистої передачі актів КБ-2в та довідки КБ-3, підписаних інженером технічного нагляду, після виконання 4-го етапу робіт повністю відповідали усталеній практиці взаємодії сторін та положенням договору. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що зазначені документи не були отримані ним до 14.06.2024, а також не скористався своїм правом на фіксацію відхилень чи недоліків у встановленому договором порядку. Факт зменшення загальної суми у довідці КБ-3 не свідчить про невиконання частини робіт, а лише про відповідне зниження вартості ресурсів при повному виконанні робіт за обсягом. Твердження відповідача суперечать його попередній поведінці під час реалізації договору.
В поясненнях по справі третя особа зазначає, що позивач не завершив роботи до 14.06.2024 та не здав їх відповідно до п. 11.3 договору, а продовжував виконувати роботи до листопада 2024 року, що підтверджується записами в журналі охорони КСШ. За відсутності повідомлення позивача про готовність робіт до приймання-передачі та за відсутності акту виконаних робіт №4 КБ-2в і довідки до нього, відповідач не мав можливості прийняти і оплатити фактично виконані роботи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/6328/25 позов задоволено.
Стягнуто з Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ» заборгованість у розмірі 2 756 285 (два мільйона сімсот п`ятдесят шість тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 41 344 (сорок одна тисяча триста сорок чотири) грн 28 коп.
Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 28.08.2025 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 28.08.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про відмову в позові.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного.
Суд не застосував до спірних правовідносин норми права, які мали бути застосовані - ч.1. і ч.3 ст.651, ч.2 і ч.3 ст.653, ч.1 ст.882 Цивільного кодексу України, 
- і невірно тлумачив частину другу ст.849 ЦК України щодо необхідності попереднього повідомлення підрядника про неможливість закінчення робіт у передбачений Договором строк як умову застосування замовником цієї норми закону, що напряму вплинуло на ухвалення ним рішення, яке не відповідає обставинам справи та нормам закону.
Суд не дав оцінку правовим наслідкам відмови Відповідача від Договору на підставі частини 2 статті 849 ЦК України та пункту 13.1.5 статті 13.1.5 статті 13 договору через порушення Позивачем строків виконання робіт. 
За доводами апелянта, станом на 14.06.2024 акт виконаних робіт №4 за формою КБ-2в та довідка КБ-3 щодо виконання 4 етапу робіт за договором підряду не надавалися на розгляд апелянта, відповідно у останнього не виникало зобов`язання щодо оплати.
Апелянт стверджує, що перебування працівників позивача на будівельному майданчику після спливу терміну виконання та здачі робіт свідчить про порушення строку виконання зобов`язань.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2025 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6328/25.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/6328/25.
Матеріали справи №910/6328/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/6328/25; справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.11.2025. 
24.11.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відрядженні.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025, після повернення судді Тищенко А.І. з відрядження, призначено розгляд справи на 26.01.2026.
До матеріалів справи представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній категорично заперечує доводи апелянта, оскаржуване рішення вважає правильним та просить залишити його без змін.
Представниками сторін подано відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких кожен із них підтримує свою позицію у справі.

Явка представників сторін
В судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2026 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2026 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
В судове засідання апеляційної інстанції 26.01.2026 представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 26.01.2026 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Судом встановлено, що 31.08.2021 між Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київське управління механізації» (позивач, генпідрядник) укладено договір підряду №102/2021-В/Т/Б (далі - договір), відповідно до п. 1.1, в редакції додаткової угоди № 2 від 19.10.2021, якого замовник доручає, а генпідрядник зобов`язується на свій ризик власними силами/ засобами за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації виконати «Капітальний ремонт будівлі центрального пульту управління (ЦПУ) Київського судноплавного шлюзу» (код ДК 021:2015 - 45453000-7 Капітальний ремонт 1 реєстрація) (далі - об`єкт) у відповідності до договірної ціни на роботи з локальними, об`єктними та іншими кошторисними розрахунками згідно з номерами ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, ДБН В.2.4-3:2010 та інших чинних технічних чи будівельних норм (додаток 1); Календарного плану виконання робіт (додаток 2) та умовами цього договору.
Робочим проектом та проектно-кошторисною документацією передбачені умови проведення робіт, а саме: придбання (виготовлення) і поставка устаткування, яке передається на підставі видаткових накладних та актів приймання-передачі (або інших документів, передбачених чинним законодавством), підписаних уповноваженими представниками і скріплених печаткою сторін; капітальний ремонт (будівельно-монтажні роботи), виконання яких здійснюється за актами приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2в і довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрати по формі КБ-3, підписаних уповноваженими представниками і скріплених печаткою сторін.
Джерело фінансування - Державний бюджет України (п. 1.3 договору)
За умовами п. 1.4 договору замовник зобов`язується прийняти виконані генпідрядником роботи згідно з умовами цього договору та оплатити їх.
Виконання умов статей 7, 8, 9, 10, 11 цього договору покладається на уповноважених осіб ВП «Київський судноплавний шлюз» ДП «Укрводшлях» правом підписання відповідних документів (п. 1.5 договору).
Згідно з п. 2.1 договору ціна цього договору визначена договірною ціною на роботи (додаток 1) та складає 34 631 850,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 5 771 975,00 грн.
Додатковою угодою №8 від 27.12.2023 сторони доповнили п. 2.1 наступним абзацем: Обсяг бюджетного фінансування: на 2021 рік склав 29 225 704,58 грн з ПДВ; на 2023 рік склав 2 474 779,01 грн з ПДВ; на 2024 рік складає 2 928 028,71 грн з ПДВ.
Бюджетні зобов`язання за договором виникають у разі наявності та в межах бюджетних асигнувань, передбачених планом використання бюджетних коштів, а оплата здійснюється в межах фактичного надходження бюджетних коштів (п. 2.4 договору).
Термін виконання робіт - до 6 місяців, у відповідності до проектно-кошторисної документації та з моменту початку виконання будівельних робіт та підписання акта згідно з п. п. 13.2.1 та 13.4.1 договору (п. 3.1договору).
Календарний план виконання робіт (додаток 2) повинен передбачати поетапний щомісячний розклад їх виконання (п.3.2 договору).
За умовами п. 4.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 15.09.2021, платежі за цим договором здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок генпідрядника, за рахунок бюджетних коштів, передбачених на бюджетний рік, в наступному порядку.
Щомісячні/ остаточний розрахунки за виконані роботи здійснюються протягом 10 робочих днів з дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2в і довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрати по формі КБ-3.
Генпідрядник щомісячно готує акт КБ-2в та Довідку КБ-3 з додатками (розрахунками) в трьох примірниках і надає уповноваженому представнику замовника - керівнику ВП «Київського судноплавного шлюзу» ДП «Укрводшлях». Представник замовника протягом 5 робочих днів перевіряє достовірність акта КБ-2в в частині фактично виконаних робіт, підписує його в межах цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання. Після підписання акта КБ-2в та Довідки КБ-3, представник замовника (уповноважений представник ВП «Київського судноплавного шлюзу» ДП «Укрводшлях») надає акт КБ-2в та Довідку КБ-3 замовнику для підпису та розрахунків. Замовник протягом 3 робочих днів перевіряє достовірність акта КБ-2в в частині фактично виконаних робіт, підписує його в межах цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.
Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно в межах договірної ціни та виділених коштів на фінансування за окремі види робіт. Платежі здійснюються в розмірі 100% від загальної суми виконаних робіт протягом 10 банківських днів. Остаточні платежі проводяться після завершення робіт і прийняття об`єкта в експлуатацію.
При кінцевих розрахунках замовник може утримати вартість робіт, які виконані з недоробками і дефектами з вини генпідрядника, що зафіксовано відповідним актом при прийманні об`єкта. Протягом встановлених цим актом строків генпідрядник повинен усунути виявлені порушення, і після цього замовник перераховує утримані суми (п. 4.3 договору).
Замовник має право затримувати платежі за роботи, виконані з порушенням будівельних норм і правил, до усунення генпідрядником виявлених порушень та відмовитися від прийняття закінчених робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у договорі і не можуть бути усунені генпідрядником або третьою особою, а також на строк проведення ним перевірок і випробувань якості виконаних робіт (п. 4.7 договору).
Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що генпідрядник виконує роботи згідно з локальними кошторисами, відповідними кресленнями та іншою проектно-технічною документацією. Якість робіт, матеріалів, конструкцій, виробів повинна відповідати державним стандартам і технічним вимогам. Генпідрядник несе повну відповідальність за якість виконаних робіт та змонтованого обладнання, металоконструкцій тощо.
Відповідно до п. 11.1 договору генпідрядник протягом 3 календарних днів повідомляє замовника про готовність робіт до здачі. Здача - приймання виконаних робіт здійснюється відповідно до чинного законодавства України, державних будівельних норм, технічних вимог та стандартів.
Приймання робіт проводиться у відповідності до проектно-кошторисної документації на об`єкті у присутності представників сторін (п. 11.2 договору).
Згідно з п. 11.3 договору остаточна здача-приймання робіт після їх закінчення оформлюється відповідними протоколами здачі виконаних робіт, які підписуються комісією, створеною наказом керівника ВП «Київський судноплавний шлюз» ДП «Укрводшлях» з однієї сторони та уповноваженим представником генпідрядника з іншої сторони.
При виявленні в процесі здачі-приймання робіт недоліків, які не заважають освоєнню виробничих потужностей, протокол здачі виконаних робіт замовником підписується, а на виявлені недоліки сторонами складається акт з визначенням термінів їх усунення. Роботи по усуненню недоліків замовником не оплачуються (п.11.4 договору).
За умовами п. 11.5 договору якщо при здачі-прийманні робіт будуть виявлені суттєві недоліки, які виникли з вини генпідрядника та/ або третіх осіб залучених ним, замовник не приймає об`єкт, не підписує протокол здачі виконання робіт і затримує оплату робіт, виконаних з порушенням. Якщо усунення недоліків буде можливим або буде вимагати значних витрат, за рішенням замовника сторони визначають нанесений збиток і на його обсяг скорочуються платежі генпідряднику.
Об`єкт реконструкції вважається прийнятим в повному обсязі після одержання дозволу про введення такого об`єкта в експлуатацію від уповноваженого органу (п. 11.6 договору).
Відповідно до п. 13.1.5 договору замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо генпідрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений Календарним планом виконання робіт, стає неможливим. У такому разі договір вважається розірваним через 10 календарних днів після отримання відповідного повідомлення генпідрядником.
Також за умовами п. 13.1.7. договору замовник має право в односторонньому порядку у разі невиконання генпідрядником своїх зобов`язань за цим договором, достроково розірвати цей договір, повідомивши про це його у строк не пізніше ніж 20 календарних днів до дати розірвання цього договору.
Сторонами неодноразово вносились зміни до п. 17.1 договору, та остаточно додатковою угодою №9 від 29.05.2024 сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2024, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Календарним планом виконання робіт (згідно останньої редакції від 29.05.2024) передбачено, що капітальний ремонт будівлі центрального пульту управління (ЦПУ) здійснюється в 4 етапи: 
1 етап - виконання ремонтно-будівельних робіт на цокольному, 1-6 поверсі загальною вартістю 16 236 534,02 грн до 30.11.2021;
2 етап - виконання ремонтно-будівельних робіт на цокольному, 1-6 поверсі загальною вартістю 12 989 170,56 грн до 30.12.2021;
3 етап - виконання ремонтно-будівельних робіт на цокольному, 1-6 поверсі загальною вартістю 2 474 779,01 грн до 31.12.2023;
4 етап - виконання робіт щодо системи контролю доступу, опорядження фасаду та системи відеонагляду загальною вартістю 2 928 028,71 грн до 14.06.2024.
Сторонами не заперечується, що замовник прийняв та оплатив результати 3 етапів виконаних робіт, підписав акти КБ-2в та Довідки КБ-3. Загальна сума, сплачена відповідачем на користь позивача, становить 31 700 483,59 грн.
Водночас, акт КБ-2в та Довідка КБ-3 за червень 2024 року на суму 2 756 285,50 грн, що засвідчують виконання 4 етапу робіт, які за твердженням позивача були особисто передані для підписання відповідачу та третій особі в червні 2024 року, не були розглянуті.
Заяв із мотивованими запереченнями проти підписання вказаного акту та довідки матеріали справи не містять, як і не містять відмови від прийняття робіт у порядку, встановленому п. 4.1 договору.
Згідно листа відповідача від 26.02.2025 №12-10/81, ним було ініційовано проведення перевірки якості та повноти робіт та виготовлених конструкцій на об`єкті на 11.03.2025.
ТОВ «Київське управління механізації» вказаний лист отримало 13.03.2025.
Матеріали справи містять лист відповідача від 18.03.2025 №12-10/118 про розірвання договору підряду, в якому зазначено, що відповідачем проведено перевірку якості та обсягу виконаних робіт та виготовлених конструкцій, а також документів, якими оформлено виконання робіт за договором. За результатами проведеної перевірки встановлено невиконання ТОВ «Київське управління механізації» робіт, передбачених договором та календарним планом виконання робіт на загальну суму 2 928 028,71 грн з ПДВ. Згідно з п. 13.1.5 договору замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, у зв`язку із чим вимагав сплати штрафних санкцій у розмірі 583 409,72 грн.
Листами від 02.04.2025 №03/04-25 та №02/04-2025 позивач повторно направив на адресу відповідача та третьої особи акт КБ-2в та довідку КБ-3 за червень 2024 року та просив сплатити заборгованість у розмірі 2 756 285,50 грн. Зазначив, що відповідні акт КБ-2в та довідку КБ-3 за червень 2024 року було нарочно передано представнику ДП «Укрводшлях» у червні 2024 року.
Як вбачається з листа відповідача від 10.04.2025 №12-10/155, у зв`язку неприбуттям представників ТОВ «Київське управління механізації» для проведення огляду з метою визначення якості та повноти робіт та виготовлених конструкцій, огляд представниками відповідача здійснювався самостійно, без складання акту.
Листом від 01.05.2025 №01/05-25 позивач звернувся до відповідача з вимогою надати представникам ТОВ «Київське управління механізації» та ТзОВ «Судово-експертне бюро України» доступ до об`єкта для проведення експертизи виконаних робіт за договором підряду №102/2021-В/Т/Б від 31.08.2021.
Відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.
З огляду на вказане позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 2 756 285,50 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно зі статтею 509 вказаного Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
За змістом частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Статтею 853 Цивільного кодексу України встановлюється обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша даної статті).
Відповідно до статті 854 цього Кодексу якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Стаття 882 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
У частині 4 статті 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2023 у справі №914/2355/21 зазначено, що правова позиція щодо застосування судами частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. 
Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено у пункті 6.3 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та інших. 
Цей висновок полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".
За загальним правилом при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.
Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.
Також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 зазначено, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. У такому разі генпідрядник повинен довести, що він надсилав замовнику акт та, у випадку необґрунтованої відмови останнього від його підписання, реальне виконання робіт за договором (такі висновки також наведені і у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18, від 18.07.2019 у справі № 910/6491/18, від 19.06.2019 у справі № 910/11191/18).
У постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18 викладено правовий висновок стосовно того, що якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.
Виходячи з викладеного, для здійснення відповідачем оплати виконаних позивачем робіт за договором, позивач (підрядник) повинен був направити замовнику визначені умовами договору документи, зокрема, акти виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3, а замовник повинен був їх підписати та/або надати вмотивовану відмову від їх підписання.
В даному випадку підписання актів приймання-передачі виконаних робіт є формальною необхідністю, яка не змінює суті виконаних робіт та не може ставити під сумнів їх виконання за умови доведення реальності господарської операції іншими належними та допустимими доказами.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2025 року у справі № 922/1836/24 та від 26 березня 2025 року у справі №925/1279/19.
У даній справі акт КБ-2в та Довідка КБ-3 за червень 2024 року на суму 2 756 285,50 грн, що засвідчують виконання 4 етапу робіт, які за твердженням позивача були особисто передані для підписання відповідачу та третій особі в червні 2024 року, не були розглянуті останніми.
Заяв із мотивованими запереченнями проти підписання вказаного акту та довідки матеріали справи не містять, як і не містять відмови від прийняття робіт у порядку, встановленому п. 4.1 договору.
Отже, передбачені договором роботи були виконані позивачем, що підтверджується актом КБ-2в та Довідкою КБ-3 за червень 2024 року, підписаними з боку технічного нагляду без зауважень.
Підпис представника технічного нагляду в акті КБ-2в та Довідці КБ-3 є підтвердженням того, що виконані роботи відповідають проектній документації, будівельним нормам та стандартам за обсягом та якістю, і є необхідною умовою для їх подальшого прийняття та оплати.
Згідно листа відповідача від 26.02.2025 №12-10/81 ним було ініційовано проведення перевірки якості та повноти робіт та виготовлених конструкцій на об`єкті на 11.03.2025.
ТОВ «Київське управління механізації» вказаний лист отримало 13.03.2025, що не заперечується сторонами, тому позивач об`єктивно не мав можливості бути присутнім при проведенні перевірки якості та повноти робіт та виготовлених конструкцій на об`єкті 11.03.2025.
Листами від 02.04.2025 №03/04-25 та №02/04-2025 позивач повторно направив на адресу відповідача та третьої особи акт КБ-2в та довідку КБ-3 за червень 2024 року та просив сплатити заборгованість у розмірі 2 756 285,50 грн. Зазначив, що відповідні акт КБ-2в та довідку КБ-3 за червень 2024 року було нарочно передано представнику ДП «Укрводшлях» у червні 2024 року.
Як вбачається з листа відповідача від 10.04.2025 №12-10/155, у зв`язку неприбуттям представників ТОВ «Київське управління механізації» для проведення огляду з метою визначення якості та повноти робіт та виготовлених конструкцій, огляд представниками відповідача здійснювався самостійно, без складання акту.
Листом від 01.05.2025 №01/05-25 позивач звернувся до відповідача з вимогою надати представникам ТОВ «Київське управління механізації» та ТзОВ «Судово-експертне бюро України» доступ до об`єкта для проведення експертизи виконаних робіт за договором підряду №102/2021-В/Т/Б від 31.08.2021.
Відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем робіт неналежної якості або неповноти робіт та виготовлених конструкцій.
Будь-яких змістовних або конкретизуючих зауважень відповідача щодо виконаних робіт матеріали справи також не містять. Зокрема, відповідачем не зазначено, які саме роботи не виконано позивачем, або які виконано неналежно.
Апелянт фактично продовжує заперечувати факт отримання акту КБ-2в та довідки КБ-3 у червні 2024, посилаючись на відсутність прямих доказів передачі.
Проте така позиція суперечить усталеній практиці взаємовідносин сторін та принципам добросовісності, закріпленим в статті 3 ЦК України.
Як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, протягом виконання перших трьох етапів робіт за договором сторони дотримувалися єдиної практики документообігу - акти та довідки передавалися позивачем нарочно до відокремленого підрозділу та безпосередньо апелянту. Жодного разу апелянт не заперечував проти такого способу передачі документів, здійснював оплату виконаних етапів, що підтверджує отримання ним відповідних первинних документів.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Посилання апелянта на те, що несплата за четвертий етап робіт свідчить про неотримання акту, не підтверджується зі сторони відповідача жодними належними, допустимими та достовірними доказами.
Позивач надав суду докази усталеної практики документообігу, відсутність претензій з боку апелянта після завершення строків виконання робіт, а також докази повторного направлення документів у квітні 2025 з підтвердженням їх отримання.
Вказані обставини в сукупності створюють більш вірогідну картину передачі документів у червні 2024 порівняно з необґрунтованими запереченнями апелянта, не підтвердженими жодними доказами.
Апелянт стверджує, що не звертався з претензіями щодо строків виконання робіт у 2024 році, оскільки очікував завершення робіт.
Проте, вказані доводи не узгоджуються з нормами договору та приписами частини 2 статті 849 ЦК України, оскільки у разі, якщо апелянт вважав, що роботи виконуються повільно і їх завершення у строк стає неможливим, він не був позбавлений можливості скористатися своїм правом на контроль відповідно до п.п.7.6, 7.7. договору та статті 849 ЦК України, тобто заявити відповідні зауваження ще до закінчення встановленого строку виконання робіт.
З огляду на викладене, більш вірогідним є те, що мовчазна згода апелянта з ходом виконання робіт свідчить про визнання ним належного виконання позивачем договірних зобов`язань.
Щодо доводів апелянта про невиконання позивачем пункту 11.1 договору про повідомлення щодо готовності робіт до здачі, колегія суддів зазначає наступне.
Передача акту виконаних робіт та довідки форми КБ-3 за своєю правовою природою є повідомленням про завершення робіт та їх готовність до здачі-прийняття.
Акт виконаних робіт відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом, що підтверджує факт господарської операції. Отримання такого акту замовником є достатнім повідомленням про готовність робіт до приймання, після чого замовник зобов`язаний розпочати процедуру їх прийняття відповідно до статті 882 ЦК України.
Вимога про окреме повідомлення про наявність переданого Акту виконаних робіт форми КБ-2в, є формальною і не може бути підставою для ухилення від прийняття виконаних робіт.
Твердження апелянта про те, що після отримання акту в квітні 2025 договір вже був розірваний, а тому зауваження не надавались, не ґрунтуються на матеріалах справи.
Повторне отримання акту в квітні 2025 надавало йому можливість висловити свої зауваження щодо якості, обсягу та строків виконання робіт, якщо такі мали місце. Відсутність будь-яких зауважень після безспірного отримання документів свідчить про визнання апелянтом належного виконання робіт у повному обсязі. 
Зважаючи на те, що відповідач не надав доказів того, що будь-які роботи за зазначеними актами та довідками за червень 2024 року не були виконані або були виконані неналежним чином, в той час як акт КБ-2в та Довідка КБ-3 за червень 2024 року підписані з боку технічного нагляду без зауважень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 756 285,50 грн за всіма виконаними роботами згідно вказаного акту виконаних робіт.
Посилання апелянта на перебування на об`єкті відповідача працівників позивача після 14.06.2024, не доводить порушення позивачем строків виконання робіт, в той час як у відповідності до п.7.14 договору передбачено, що після завершення робіт генпідрядник зобов`язаний звільнити територію замовника від сміття, будівельних машин та механізмів, тимчасових споруд та приміщень.
Апелянт наполягає на правомірності односторонньої відмови від договору на підставі ч.2 ст.849 ЦК України та пункту 13.1.5 договору, проте така позиція не узгоджується ані з фактичними обставинами справи, ані з усталеною практикою Верховного Суду.
Матеріали справи містять лист відповідача від 18.03.2025 №12-10/118 про розірвання договору підряду, в якому зазначено, що відповідачем проведено перевірку якості та обсягу виконаних робіт та виготовлених конструкцій, а також документів, якими оформлено виконання робіт за договором. За результатами проведеної перевірки встановлено невиконання ТОВ «Київське управління механізації» робіт, передбачених договором та календарним планом виконання робіт на загальну суму 2 928 028,71 грн з ПДВ. Згідно з п. 13.1.5 договору замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, у зв`язку із чим вимагав сплати штрафних санкцій у розмірі 583 409,72 грн.
Відповідно до п. 13.1.5 договору замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо генпідрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений Календарним планом виконання робіт, стає неможливим. У такому разі договір вважається розірваним через 10 календарних днів після отримання відповідного повідомлення генпідрядником.
За змістом частин другої, третьої, четвертої статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.01.2022 у справі № 909/240/19, у статті 849 Цивільного кодексу України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду. Так, частинами другою - третьою вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника. Натомість частиною четвертою зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.
Згідно з ч.4 ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Доказів неналежного або несвоєчасного виконання позивачем умов договору підряду матеріали справи не містять.
Виходячи з матеріалів справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що апелянт мав право відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України відмовитися від договору виключно до закінчення встановленого договором строку виконання робіт.
Згідно з умовами договору та календарного плану, строк виконання робіт за четвертим етапом визначено до 14.06.2024. Апелянт звернувся до позивача із повідомленням про відмову від договору 18 березня 2025, тобто через дев"ять місяців після закінчення встановленого договором строку виконання робіт.
На момент такої відмови роботи вже були завершені, що не спростовано відповідачем, позивач виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт КБ-2в та довідкою КБ-3, а також відсутністю будь-яких зауважень з боку апелянта щодо якості та обсягу виконаних робіт після повторного отримання цих документів у квітні 2025.
За встановлених вище обставин, враховуючи приписи ст.76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу Україні, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність правових підстав для стягнення заборгованості у розмірі 2 756 285,50 грн.
Доводи апелянта про ухвалення господарським судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовано норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/6328/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/6328/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ».
4. Матеріали справи № 910/6328/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 27.05.2026.
Головуючий суддя І.М. Скрипка 
Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко