Номер справи 171/969/25
Номер провадження 2/171/446/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.26 м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шкарлат Я.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Бахтіярової Н.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Апостолове позов Акціонерне товаристо "Перший Український Міжнародний Банк" представник Киричук Галина Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
26.03.2025 представник АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 61606,23 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., оскільки останній не виконує умови договорів.
В обґрунтування позову вказує, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено 06.08.2021 р. кредитний договір №200297593239, за яким позичальнику було видано кредит у сумі 14036 грн., який пізніше було збільшено до 33000 грн.
Проте, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 становить по кредитному договору від 06.08.2021 № 200297593239 – 61606,23 грн., з яких: 31558,54 грн. заборгованість за кредитом; 30047.69 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією.
Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 06.05.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання позовну заяву визнав, але просив при винесенні рішення врахувати, що він проходить службу в ЗСУ, просить нарахування процентів зменшити або відмові у стягненні відсотків повністю. Таким чином, просить частково задовільнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту, в іншій частині просить відмовити. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 06.08.2021 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, шляхом подачі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якого банк надає кредит на загальні споживчі цілі, а позичальник отримує його на умовах передбачених кредитним договором. Відповідно до Заяви від 06.08.2021 р. погоджено умови кредитування та графік платежів, а саме сума кредиту в розмірі 15000 грн., строком на 12 місяців, стандартна процентна ставка складає 47.88%, реальна річна процентна ставка складає 47,88%, також було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 11).
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 200297593239 від 06.08.2021 р. банком проводилося збільшення кредитного ліміту: 06.08.2021 р. – 15000 грн. встановлення кредитного ліміту, 13.01.2022 р. – 23000 грн. збільшення кредитного ліміту, 15.02.2022 р. – 33000 грн. збільшення кредитного ліміту, 27.02.2022 р. – 14.036 грн. зменшення кредитного ліміту, 03.03.2022 р. – 19036 грн. збільшення кредитного ліміту, 13.05.2022 р. – 33000 грн. збільшення кредитного ліміту (а.с. 30)
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20), у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19) у спорах між банком та фізичними особами, які отримали кредитні кошти, дійшов висновку, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.
Натомість у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування.
Згідно положень пунктів 2.2.1, 2.2.2 публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції з 15.03.2021, договір вважається укладеним з моменту оформлення Заяви на приєднання Договору, датою набрання чинності визначається Заявою на приєднання Договору.
Пунктом 2.2.3 передбачено, що укладаючи цей Договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених Договором. В п. 2.2.4., примірник цієї Публічної пропозиції банку на укладення Договору на паперовому носії розміщується у доступних для клієнта місцях надання Банком послуг, а в електронній формі розміщується на сайті банку.
Відповідно до п. 2.2.5 підписанням Заяви на приєднання до Договору, клієнт беззастережно підтверджує , що на момент укладення Договору ознайомився з повним текстом Договору, повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.
Пунктом 5.1 визначено зобов`язання відповідача, зокрема в п. 5.1.7. своєчасно сплачувати заборгованість по Договору, проценти, комісії, неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені договором п. 5.1.6. повністю повернути банку суму отриманого Кредиту, не пізніше дати остаточного повернення, яка визначена заявою-анкетою на приєднання Договору та Графіком платежів.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредити.
Згідно наданих виписок за особовими рахунками з 06.08.2021 по 04.08.2023 відповідач користувався кредитними коштами, а саме здійснював зняття готівки, розрахування через термінал, погашав частково заборгованість.
Відповідно до наданих розрахунків заборгованості судом встановлено, що станом на 10.01.2025 ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ«ПУМБ» за Кредитним договором №200297593239 від 06.08.2021 р. у розмірі 61606,23 грн., що складається з: 31558,54 грн. заборгованість за кредитом, 30047,69 грн. заборгованість за процентами (а.с. 31-33).
13.01.2025 АТ «ПУМБ» звернулося до відповідача із письмовою вимогою щодо погашення утвореної заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитними договорами та необхідність сплати боргу в розмірі 61606,23 грн. (а.с. 27).
Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.
Вимогами ст. 549 ЦК України передбачено обов`язок боржника в разі порушення зобов`язання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Щодо заперечень відповідача проти стягнення з нього заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором, посилаючись на положення ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" та те, що він проходить військову службу суд зазначає наступне.
Відповідно до запису у Військовому квитку серії № НОМЕР_1 виданого 15.12.1998 р. ОСОБА_1 16.10.2025 р. на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/202 від 24.02.2022 р. призваний у Збройні Сили України. 
Відповідно до довідки №2853/9290 від 16.12.2025 виданої командиром ВЧ НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 рокустаттю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. 
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Відповідно до пункту 13 статті 14Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.
Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).
Посилаючись на положення ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", відповідач заперечує проти стягнення процентів.
Однак суд зазначає, що дія вказаної норми поширюється виключно на період проходження військової служби та не має зворотної дії в часі. Будь-яких інших доказів перебування відповідача на військовій службі, зокрема з 2021 року, в матеріалах справи немає, сторонами, зокрема відповідачем, не надано, будь-яких клопотань про витребування такої інформації від сторін до суду не надходило та судом таких доказів не досліджено в судовому засіданні при розгляді справи по суті.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що проценти за користування кредитом є платою за користування грошовими коштами, а не штрафною санкцією, і підлягають стягненню, якщо вони нараховані відповідно до умов договору в межах погодженого сторонами періоду.
Враховуючи, що нарахування процентів у даному випадку здійснено до початку проходження відповідачем військової служби, тобто за період з 30.09.2021 по 30.08.2024, підстав для застосування положень ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" суд не вбачає.
Судом встановлено, що кредитний договір № 2754944 між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_1 було укладено 06 серпня 2021 року.
Відповідно до запису у Військовому квитку серії № НОМЕР_1 виданого 15.12.1998 р. ОСОБА_1 16.10.2025 р. на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/202 від 24.02.2022 р. призваний у Збройні Сили України. 
Відповідно до довідки №2853/9290 від 16.12.2025 виданої командиром ВЧ НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Разом з тим, умови укладеного 06.08.2021 р. кредитного договіру № 200297593239 сторонами не оспорювалися та є дійсним. При цьому, в заяві від 06.08.2021 р. на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що поточний рахунок № НОМЕР_3 встановлено кредитний ліміт у сумі 15 000 грн., розрахунковий день 30 число місяця, платіжна дата 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО.
Однак, у матеріалах справи відсутні та сторонами не надано підтвердження продовження строку дії договору кредиту.
Також судом враховується, що кредит був наданий відповідачу на строк 12 місяці, тобто до 14.05.2023 року з урахуванням збільшення кредитного ліміту 13.05.2022 р. на суму 33000 грн.
Копія Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) не містить особистого підпису відповідача.
Тобто умови укладеного між сторонами кредитного договору не містять положень щодо сплати процентів після закінчення строку кредитування.
З огляду на невиконання умов кредитного договору відповідачем, позивачем належно застосовано стандартну процентну ставку, однак така застосовується на 30 днів кредитного періоду та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, що становить період з 14.05.2023 по 11.09.2023, тобто 30 календарних днів кредитування та 90 календарних днів, після періоду кредитування, а разом не більше 30+90=120 календарних днів. Однак, позивач вийшов за межі цього періоду, нарахувавши відсотки за період по 30.08.2024, що не відповідає умовам кредитного договору. А відтак, обгрунтованим є розмір відсотків, нарахованих за 120 календарних днів з дня кредитування, що становить 14896,13 грн (тіло кредиту) * 120 (календарних днів) * 0,1312% (стандартна відсоткова ставка в день) = 2345,24 грн.
Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 17241,37 грн. При цьому, позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 14896,13 грн.+2345,24 грн=17241,37 грн.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 228 від 11.03.2025 (а.с. 5), який підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволеного позову за рахунок відповідача, а саме 48799.91 грн/61606,23 грн * 2422,4 грн=1918,84 грн.
Виходячи із завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, справедливості, пропорційності, враховуючи матеріальне становище яке істотно ускладнює виконання судового рішення, враховуючи розмір заборгованості, підстави та період її виникнення, загальну економічну ситуацію в країні, в т.ч. пов`язану із воєнним станом в Україні, суд вважає необхідним розстрочити відповідачу виконання цього рішення суду на один рік з дня його ухвалення шляхом погашення визначеною судовим рішенням загальної заборгованості в сумі 50718,75 грн (заборгованість за кредитним договором 48799,91 грн. + судовий збір 1918,84 грн.) рівними частинами - по 4226,57 грн. щомісячно до 1 числа кожного місяця.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 509, 512, 526, 536, 625, 626, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за Кредитним договором №200297593239 від 06.08.2021 у розмірі 48799,91 грн.: 31558,54 грн. заборгованість за кредитом, 17241,34 грн. заборгованість за процентами (яка утворилася станом на 10.01.2025)
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) судовий збір в розмірі 1918,84 грн.
Розстрочити виконання рішення на дванадцять місяців з дня набрання рішенням законної сили з визначенням розміру щомісячних платежів по 4226,57 грн. до 1 числа кожного місяця.
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Я.Ю.Шкарлат