ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 липня 2026 року	Справа №160/27987/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, — Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, для складання протоколу про адміністративне правопорушення;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) направити до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ: 04052092) повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.09.2025 під час оновлення облікових даних через мобільний застосунок «Резерв+» йому стало відомо про звернення відповідача від 22.08.2025 до органів Національної поліції щодо його доставлення для складання протоколу про адміністративне правопорушення, причини якого не зазначено. Позивач наголошує, що жодних протоколів чи постанов про адміністративне правопорушення стосовно нього не складалося, до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку він не притягувався, викликів до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановленому порядку не отримував, а у витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ним правил військового обліку відсутні. За таких обставин позивач вважає дії відповідача щодо направлення звернення до органів Національної поліції протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.01.2013, з 12.11.2024 користується правом на відстрочку як здобувач освіти, проте має порушення правил військового обліку, оскільки за наявності висновку військово-лікарської комісії від 07.11.2007 «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд для отримання нового статусу за оновленим переліком хвороб. У зв`язку з порушенням правил військового обліку позивача визнано порушником, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і застосунку «Резерв+», виключити які неможливо до явки позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та проходження військово-лікарської комісії. Відповідач також зазначив, що повідомлення про розшук особи здійснюється з метою виклику особи для забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, не є звинуваченням у вчиненні правопорушення, а процедура притягнення до адміністративної відповідальності розпочинається зі складення протоколу про адміністративне правопорушення та пред`явлення його особі. За викладеним відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області - надала пояснення щодо позову, в яких проти задоволення позовних вимог заперечила. Зазначила, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених частиною 1 статті 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», частиною 3 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктами 56, 79 Порядку № 1487, звернувшись до органів Національної поліції щодо доставлення позивача для складення протоколу про адміністративне правопорушення. За зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.08.2025 № Е3320616 щодо порушення законодавства про мобілізацію відділом поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зареєстровано єдиний облік № 43672 від 23.08.2025; за відомостями інформаційної підсистеми «Розшук» станом на 07.10.2025 позивач у державному розшуку не перебуває. З огляду на викладене третя особа вважала, що відповідач виконав дії, передбачені Порядком № 1487, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, та просила відмовити у задоволенні позову.
Згідно з частиною 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За приписами частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
За викладених обставин справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.01.2013, з 12.11.2024 користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як здобувач освіти.
Постановою військово-лікарської комісії позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.
22.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до органів Національної поліції щодо доставлення ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення (звернення № Е3320616 від 22.08.2025 щодо порушення законодавства про мобілізацію). Про вказане звернення позивачу стало відомо 09.09.2025 під час оновлення облікових даних через застосунок «Резерв+», у якому також відображено запис про порушення позивачем правил військового обліку.
За зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.08.2025 № Е3320616 відділом поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зареєстровано єдиний облік № 43672 від 23.08.2025. Згідно з відомостями інформаційної підсистеми «Розшук» системи «Інформаційний портал Національної поліції України» станом на 07.10.2025 ОСОБА_1 у державному розшуку не перебуває.
Протоколів про адміністративне правопорушення стосовно позивача не складалося, постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не приймалося; доказів зворотного матеріали справи не містять.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо направлення звернення до органів Національної поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті, надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти на час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі. Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено проведення загальної мобілізації.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII). Відповідно до частин 1-3 статті 1 цього Закону військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Частиною 3 статті 38 Закону № 2232-XII передбачено, що органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких органів осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII). Відповідно до статті 1 цього Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Статтею 22 Закону № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, а також проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Приписами частини 1 статті 27 Закону № 3543-XII визначено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами 1, 3 статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Відповідно до пункту 56 Порядку № 1487 Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з пунктом 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку. Цим же пунктом передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося відповідне звернення.
Правові та організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі — Закон № 1951-VIII). Статтею 1 цього Закону визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно з частинами 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. З урахуванням наведеного відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру заносяться та зберігаються в базі даних Реєстру відомості про персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Пунктом 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення особи до відповідальності за порушення правил військового обліку.
Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, із зіпсуттям військово-облікових документів чи втратою їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 Кодексу). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
З наведеного слідує, що до повноважень відповідача належить притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за порушення правил військового обліку з прийняттям відповідної постанови. Суд звертає увагу, що «вчинення адміністративного правопорушення» та «притягнення до адміністративної відповідальності» є різними за змістом поняттями. При цьому як підставою для звернення керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції щодо адміністративного затримання та доставлення громадянина (частина 1 статті 27 Закону №3543-XII, пункти 56, 79 Порядку № 1487, частина 3 статті 38 Закону № 2232-XII), так і підставою для внесення до Реєстру відповідних відомостей (пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII) є вчинення особою адміністративного правопорушення, факт якого має бути встановлений у визначеному законом порядку.
Як установлено судом, протоколів про адміністративне правопорушення стосовно позивача не складалося, постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не приймалося. Доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності в установленому законом порядку за порушення правил військового обліку, як і доказів складення стосовно нього відповідного протоколу, відповідач суду не надав.
За таких обставин звернення відповідача до органів Національної поліції щодо доставлення позивача як особи, що вчинила адміністративне правопорушення, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, здійснене за відсутності встановленого у визначеному законом порядку факту вчинення позивачем такого правопорушення, є передчасним та таким, що не відповідає вимогам наведених норм.
Доводи відповідача та третьої особи про те, що позивач не пройшов повторного медичного огляду та не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також про те, що відповідач діяв на виконання вимог Порядку № 1487, суд відхиляє, оскільки наявність у позивача невиконаного обов`язку сама по собі, за відсутності складеного у встановленому порядку протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не свідчить про доведеність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, з яким закон пов`язує право керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки звернутися до органів Національної поліції щодо доставлення громадянина. Реєстрація органом поліції за зверненням відповідача відповідного єдиного обліку також не підтверджує наявності складеного стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення чи факту притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частиною 1 статті 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) направити до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ: 04052092) повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова