Провадження № 1-кп/932/913/24
Справа № 932/11806/24

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року  Шевченківський районний суд міста Дніпра 

у складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю:

прокурора ОСОБА_3 
захисника (в режимі відеоконференції)ОСОБА_4 
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, обвинувальні акти з додатками у кримінальному провадженні №62024050010009764, №62024050010014013 за обвинуваченням: 

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні матір – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.402, ч.4 ст.408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини, громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку та діє дотепер.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22 листопада 2022 року № 348 солдата ОСОБА_5 призначено з 20 листопада 2022 року на посаду водія 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » військової частини НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 грудня 2022 року №387 солдата ОСОБА_5 увільнено з попередньої посади і призначено з 26 грудня 2022 року на посаду водія 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 10 лютого 2023 № 40, солдата ОСОБА_5 водія 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, 10 лютого 2023 року направлено на медичний огляд та лікування.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

11 лютого 2023 року солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
11 лютого 2023 року у ранковий час доби, більш точний час не встановлено, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її у військовій частині НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, понад три доби, не з`явився з лікувального закладу до місця служби - місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 , яке розташоване в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, поки 21 лютого 2023 року не повернувся самостійно до військово- клінічного центру Північного регіону ( м. Харків) для проходження військово- лікарської комісії, тим самим припинив вчиняти зазначене триваюче кримінальне правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини, громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку та діє дотепер.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 лютого 2024 № 46, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2024 № 143, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 червня 2023 року № 174 підполковника ОСОБА_8 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_1 , якого з 23.06.2023 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 жовтня 2023 року №282 капітана ОСОБА_9 призначено на посаду заступника командира роти з морально- психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , якого з 09.10.2023 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 32 Статуту також передбачено, що підполковники за своїм військовим званням є начальниками для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу, а військовослужбовці молодшого офіцерського складу за своїм військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.
Відповідно до ст. 66 Статуту, командир окремого батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання окремим батальйоном бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.
Згідно ст. 113 Статуту, заступник командира роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову й мобілізаційну готовність та успішне виконання ротою бойових завдань, за бойову підготовку роти, за утримання в належному стані об`єктів навчальної матеріально-технічної бази, навчальних приладів та обладнання, за спортивно-масову роботу, за підтримання внутрішнього порядку і військової дисципліни в роті, за підготовку кваліфікованих спеціалістів роти.
Заступник командира роти підпорядковується командирові роти і є прямим начальником усього особового складу роти; за відсутності командира роти виконує його обов`язки.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_6 підполковник ОСОБА_8 та заступник командира роти з морально- психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_9 були прямими начальниками за своїм службовим становищем та військовим званням, а кулеметник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 - підлеглим підполковника ОСОБА_8 та капітана ОСОБА_9 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Згідно статті 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.
Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.
Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Крім того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Однак, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.
Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконувала завдання за призначенням на території Донецької області.

05.08.2024 солдат ОСОБА_5 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , перебували за місцем тимчасової дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_3 з метою проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.
Приблизно о 13 годині 00 хвилин 05.08.2024 кулеметник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 перебуваючи за місцем тимчасової дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_3 безпосередньо отримав усний бойовий наказ заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 , відданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 № 595дск від 03.08.2024, згідно якого командиру 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 до 24.00 години 05.08.2024 з додержанням заходів скритного та розосередженого переміщення направити головного сержанта - командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти сержанта ОСОБА_10 та кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдата ОСОБА_5 за завданими координатами, з метою облаштування в інженерному плані нового спостережного посту СП «СОКІЛ», терміном на 5 діб.
У той же час, одразу після отримання зазначеного бойового розпорядження прямого начальника військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період - кулеметник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 перебуваючи за місцем тимчасової дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 13 годині 00 хвилин 05.08.2024, відкрито відмовився виконати усний бойовий наказ заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 , відданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 № 595дск від 03.08.2024, згідно якого командиру 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 до 24.00 години 05.08.2024 з додержанням заходів скритного та розосередженого переміщення направити головного сержанта - командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти сержанта ОСОБА_10 та кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдата ОСОБА_5 за завданими координатами, з метою облаштування в інженерному плані нового спостережного посту СП «СОКІЛ», терміном на 5 діб, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 лютого 2024 року №46, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2024 року № 143, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_11 , виконання приписів направлення на військову лікарську комісію та постанови прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 направлений на військову лікарську комісію до військової частини НОМЕР_7 у АДРЕСА_2 .
Таким чином, солдат ОСОБА_5 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 408 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 – 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_12 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

11 серпня 2024 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
11 серпня 2024 року, у ранковий час доби, більш точно час не встановлено, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, не з`явився з лікувального закладу до місця служби - місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташоване в АДРЕСА_3 , з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, поки 03 жовтня 2024 року не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у дезертирстві, тобто нез`явленні з лікувального закладу до місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 408 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами свідка  ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . З ОСОБА_5 він знайомий, так як проходили військову службу разом у військовій частині НОМЕР_2 , підтримували службові відносини, підстав говорити не правду в нього немає.
Вказав, що ОСОБА_5 з 11.02.2023 року по 09.03.2023 року був відсутній за місцем служби. 10.02.2023 року ОСОБА_5 був направлений на проходження ВЛК за місцем мешкання, а саме до м. Харкова, для визначення ступеня придатності до військової служби. Коли ОСОБА_5 повернувся на військову службу, висновків ВЛК та документів, що підтверджували б законність його відсутності на службі ОСОБА_5 не надав. За вказаним фактом було проведено службове розслідування та винесено рішення щодо несвоєчасного з`явлення ОСОБА_5 з медичного закладу до місця проходження військової служби. 
Зазначив, що ОСОБА_5 пояснював, що перебував вдома та будь-яких поважних причин його відсутні , не надав. 

Показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем та проходить військову служби у військовій частині НОМЕР_2 . З ОСОБА_5 знайомий, підтримували службові відносини. Підстав говорити не правду відносно ОСОБА_5 в нього немає. 
Повідомив, що станом на лютий 2023 року він був офіцером групи цивільно-військового співробітництва. 
У 2023 році, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_5 отримав перелом руки, внаслідок чого після лікування, 10.02.2023 року його було направлено для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби. Коли ОСОБА_5 прибув до військової частини, ніяких офіційних документів, які б підтверджували законність його відсутності на військовій службі він не надав. Відомо, що командир військової частини намагався з ним зв`язатися, але зв`язок з ним був відсутній. 
За вказаним фактом у військовій частині було проведено службове розслідування, за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_5 не з`явився з лікувального закладу до місця служби більше трьох діб. Матеріали за вказаним розслідуванням були направлені до ДБР. 

Показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні повідомив, що він є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 . Обвинуваченого ОСОБА_5 він не знає, стосунки з ним не підтримував. Підстав говорити не правду в нього немає.
Вказав, що у 2023 році він проходив військову службу як штаб сержант 3 категорії у групі персоналу. ОСОБА_5 не був у його підпорядкуванні. 
10.02.2023 року ОСОБА_5 був направлений на проходження ВЛК у м.Харків, після відпустки за станом здоров`я. Лише через місяць він повернувся до військової частини та не зміг підтвердити документально законність відсутності його на військовій службі. У медичній документації містились відмітки про проходження 21.02.2023 року.
У період відсутності працівники медичної служби телефонували ОСОБА_5 , але він не міг пояснити, де він перебуває. 
Зазначив, що йому не відомо, де перебував ОСОБА_5 у вказаний період, оскільки не спілкувався з ним з цього приводу. 

Показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді начальника групи персоналу у військовій частині НОМЕР_2 . ОСОБА_5 знає лише як військовослужбовця, особистих стосунків не підтримували, підстав говорити не правду в нього немає.
У 2023 році він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді офіцера служби персоналу. ОСОБА_5 не був у його підпорядкуванні.
Вказав, що в лютому 2023 році, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_5 був направлений на проходження ВЛК, однак після повернення до військової частини довідку за результатами проходження не надав. ОСОБА_5 пройшов лише одного лікаря, а тому довідка за результатами ВЛК в нього була відсутня. За вказаним фактом було проведено службове розслідування, результати якого йому не відомі. 

Показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що він займає посаду помічника командира батальйону з правової роботи у військовій частині НОМЕР_1 , де проходить військову службу з 04 квітня 2023 року. З ОСОБА_5 особисто знайомий, оскільки вій є колишнім військовослужбовцем НОМЕР_1 .
Вказав, що у серпні 2024 року він фіксував на відео доведення бойового наказу заступником батальйону психологічної підтримки персоналу ОСОБА_9 , військовослужбовцям 1 стрілецької роти, в тому числі і ОСОБА_5 . Під час оголошення бойового наказу також був присутній представник медичної служби ОСОБА_18 . Наказ був чітким та зрозумілим. Суть наказу полягала, щоб прибути до спостережного пункту та обладнати його. Однак військовослужбовець ОСОБА_5 відмовився виконувати бойовий наказ, точної причини не пам`ятає, чим підірвав бойовий дух інших військовослужбовців. 
Зазначив, що ОСОБА_5 підпорядковувався ОСОБА_9 . Також повідомив, що ОСОБА_5 мав можливість виконати вказаний наказ, оскільки був забезпечений усім необхідним для його виконання та був придатним до військової служби.
Після вказаних подій відеозапис він надав слідчому. 

Окрім цього, повідомив, що йому також відомо про факт неприбуття ОСОБА_5 до військової частини. В серпні 2024 року, точної дати не пам`ятає, після того, як він відмовився від виконання бойового наказу, слідчий направив ОСОБА_5 для проходження ВЛК. Однак ОСОБА_5 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 після його проходження. Зазначив, що йому не відомо, де перебував останній, оскільки в нього не було з ним зв`язку. За вказаним фактом проводилася службова перевірка. 
Зазначив, що йому нічого не відомо про факт ухилення від військової служби ОСОБА_5 у військовій частині НОМЕР_2 у лютому 2023 року, оскільки він там не проходив службу. 

Показами свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді фельдшера медичної служби. Обвинуваченого ОСОБА_5 особисто не знає, лише бачив при зачитуванні бойового розпорядження. 
Вказав, що у серпні 2024 року його запросили бути присутнім, як медичного працівника, під час зачитування бойового розпорядження військовослужбовцям, серед яких був і ОСОБА_5 . 
Доведення бойового розпорядження відбувалося на території с. Степанівка Донецької області. Під час зачитування бойового розпорядження були присутні – він, ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та два військовослужбовця, яким доводили до відома вказаний наказ. 
Наказ зачитував ОСОБА_9 . Він був чітким та зрозумілим до виконання. Однак, ОСОБА_5 відмовився від виконання бойового розпорядження за станом свого здоров`я. 
Повідомив, що ОСОБА_5 на момент доведення бойового наказу до відома був придатним до виконання бойових завдань. Також зазначив, що йому не відомо чи були законні підстави у ОСОБА_5 не виконувати наказ. 
Після вказаних подій всі поїхали до ДБР у місті Краматорськ, де він був допитаний і слідчий видав направлення військовослужбовцям на проходження ВЛК. 

Показами свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З ОСОБА_5 особисто знайомий, підтримували службові відносини. 
У серпні 2024 року ДБР направило ОСОБА_5 на проходження ВЛК, після чого ОСОБА_5 не повернувся до військової частини. Був направлений на ВЛК з військової частини НОМЕР_1 , що розташована у населеному пункті АДРЕСА_3 . 
Вказав, що за вказаним фактом було проведено службове розслідування, результати якого йому не відомі. Також йому не відомо про порушення військової дисципліни ОСОБА_5 . 

А також дослідженими письмовими доказами по справі: 

За епізодом скоєння кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України:

- копією витягу з наказу №97 від 08.03.2023 року про проведення службового розслідування за фактом несвоєчасного нез`явлення до місця служби з лікувального закладу навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 , який будучи направлений на ВМКЦ Північного регіону ( м.Харків) для проходження ВЛК, у телефонній бесіді повідомив, що в даний час перебуває вдома, ВЛК не проходив ( том 2 а.с.9).
- копією рапорту ОСОБА_20 командиру військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2023 року про те, що у військовій частині відсутній солдат ОСОБА_5 , який 10.02.2023 року після травмування та відпустки за станом здоров`я направлений на ВЛК в ВМКЦ Північного регіону ( м.Харків) для проходження ВЛК, в телефонній бесіді повідомив, що в даний час перебуває вдома, ВЛК не проходив ( том 2 а.с.10)
-копією витягу з наказу №40 від 10.02.2023 року , яким солдата ОСОБА_5 вважати таким, що 10.02.2023 року вибув на медичний огляд та лікування у військовий шпиталь ( том 2 а.с.12)
-копією картки обстеження та медичних послуг, відповідно до якої ОСОБА_5 пройшов обстеження у терапевта 21.02.2023 року ( том 2 а.с.18-19, том 4 )

-копією акту проведеного службового розслідування ( том а.с.20-23), яким встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи направленим для проходження ВЛК до ВМКЦ Північного регіону, з 11.02.2023 року по 20.02.2023 та з 22.02.2023 по 09.03 2023 року своєчасно не повернувся до місця служби з лікувального закладу в мовах воєнного стану без поважних причин.
-копією витягу із наказу №63 від 18.03.2023 року, яким встановлений факт своєчасного нез`явлення до місця служби солдата ОСОБА_5 , за результатами якого солдат ОСОБА_5 , будучи направлений для проходження ВЛК до ВМКЦ Північного регіону, у період з 11.02.2023 по 20.02.2023 та з 22.02.2023 по 09.03.2023, був незаконно відсутній за місцем служби. В діях навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки солдата ОСОБА_5 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. ( том 1 а.с. 24-25) 

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №348 від 20.11.2022 року, відповідно до якого, призначено та вважати приступившим до виконання обов`язків з 20 листопада 2022 року солдата  ОСОБА_5 , водієм 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ВОС – 790037А (№з/п-300) (том 2 а.с.28);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №387 від 26.12.2022, відповідно до якого, з 26.12.2022 року увільнено від займаної посади і призначено солдата ОСОБА_5 водієм 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » водієм 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ВОС -790037А (№ з.п.-111) (том 2 а.с.29);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №55 від 25.02.2023, відповідно до якого, солдата ОСОБА_5 , водія 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , увільненого від займаної посади і призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від 18.02.2023 року №50-РС на посаду номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , ВОС-102533А, та вважати таким, що з 25 лютого 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (том 1 а.с.30);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №66 від 09.03.2023, відповідно до якого, після самовільного залишення частини солдата ОСОБА_5 навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 зараховано на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_2 (том 2 а.с.31);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №70 від 13.03.2023, відповідно до якого, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від 09.03.2023 року №76-РС осіб рядового та сержантського складу військової частини НОМЕР_2 увільнено від займаних посад з 13 березня 2023 року і призначено та вважати приступившим до виконання обов`язків з 14 березня 2023 року, в тому числі солдата ОСОБА_5 , навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 », водієм відділення снайперів роти вогневої підтримки НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ВОС – 790037А (№з/п-449) (том 2 а.с.32);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №182 від 01.07.2023, відповідно до якого, призначено та вважати приступившим до виконання обов`язків з 01.07.2023 солдата ОСОБА_5 , водія відділення снайперів роти вогневої підтримки НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » водієм зенітного кулеметного відділення роти вогневої підтримки ДШКМ НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (том 2 а.с.33);

-копією витягу із наказу командира військової частини №266 від 23.09.2023. відповідно до якого, солдата ОСОБА_5 увільнено від займаної посади і призначено на вакантну посаду водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 (том 2 а.с.34);

-копією довідки військово-лікарської комісії від 30.10.2023 року, згідно якої було проведено медичний огляд ОСОБА_5 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_9 30 жовтня 2023 року та встановлено діагноз: наслідки закритого внутрішньосуглобового перелому (01.01.2023) основи середнього та голівки основної фалангиV пальця правої кисті, лікованого оперативно у вигляді консолідованих переломів, узурації суглобових поверхонь середньої та основної фалангV пальця правої кисті. Зміщеної контрактури V пальця правої кисті без порушення функції правої верхньої кінцівки. 
Травма, так, пов?язана з проходженням військової служби.
Тяжкість отриманої травми – легка ( Згідно Наказу МОЗ №370 від 04.07.2007) Довідка про обставини травми відсутня.
Головний біль, напруги. Захворювання, так,пов?язане з проходженням військової служби.
Ожиріння аліментарно-конституційного генезу першого ступеня. Стеатогепатоз.
Захворювання, ні, не пов?язане з проходженням військової служби.
На підставі ст.78 г, 13г графи 11 Розкладу хвороб – придатний до військової служби (том 4 том 2 а.с.50).

За епізодом скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України:

-витягом із бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №595дск ОКП- Олександро-Калинове, 18.00 03.08.2024, відповідно до якого, командиру 1 – ої стрілецької роти до 24:00 05.08.2024 з додержанням заходів скритного та розосередженого переміщення, направити – головного сержанта – командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти сержанта ОСОБА_10 та кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдата ОСОБА_5 за координатами – з метою облаштування в інженерному плані нового спостережного посту СП «СОКІЛ», терміном на 5 діб (том 1 а.с 10);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №174 від 23.06.2023, відповідно до якого, підполковника ОСОБА_8 вважати таким, що зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 23.06.2023 року (том 1 а.с.11);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №282 від 09.10.2023, відповідно до якого, капітана ОСОБА_9 вважати таким, що зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та складу сил та засобів, які приймають безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (том 1 а.с.12);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 15.02.2024, відповідно до якого, солдата ОСОБА_5 вважати таким, що зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк» які залучаються та беруть безпосередню участь в угрупуванні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань (том 1 а с.13);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 22.05.2024, відповідно до якого, солдата ОСОБА_5 вважати таким, що справи і посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 1 а.с.14);

-довідкою начальника медичної служби – начальника медичного пункту лейтенанта медичної служби ОСОБА_21 № 2588 від 02.08.2024, відповідно до якої солдат ОСОБА_5 02.08.2024 за станом здоров`я, може виконувати бойові (службові) завдання за призначенням у складі штатного підрозділу (том 1 а.с.15);

-медичною характеристикою начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 лейтенанта медичної служби ОСОБА_21 від 05.08.2024, відповідно до якої, за час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 до медичного батальйону за допомогою звертався. 20.03.2024 отримав МВТ, АБТ,ВОСП правої кисті. Перелом основної фаланги 5 пальця правої кисті. Перфорація обох б/п. За рішенням ВЛК – придатний до військової служби. На момент огляду стан здоров`я задовільний (том 1 а.с.16);

-копією довідки військово-лікарської комісії №5048/1 від 13.04.2024, відповідно до якої, солдату ОСОБА_5 13 квітня 2024 року проведено медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_10 та встановлено діагноз ожиріння ІІ ступеня аліментарного-конституційного генезу. Стан після вибухової травми (20.03.24): акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого поранення IV, V пальців правої кисті з вогнепальними переломами голівки III п?ястної кістки та проксимальної третини основної фаланги ІІІ пальця, середньої фаланги V пальця, лікованих оперативно: 20.03.2024 - первинна хірургічна обробка вогнепальних ран, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, консолідованих переломів, деформуючого остеоартрозу ІІІ ступеня в п?ястно-фаланговому суглобі ІІІ пальця з больовим синдромом, з помірним порушення функції, з незначним порушенням функції, гострої двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови до 4м на обидва вуха, цефалгічного, астено-вегетативного синдромів, з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов?язана із захистом Батьківщини.
Довідка про обставини травми від 25.03.2024 №1019 видана командиром військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як легка.
Стан після перенесеної вибухової травми (20.03.2024): закритої черепної-мозкової травми, струсу головного мозку.
Віддалені наслідки (05.01.2023) закритої травми правої кисті закритого перелому проксимальної фаланги V пальця, у вигляді консолідованого перелому з краєвим дефектом кісткової тканини деформуючого остеоартрозу в проксимальному міжфаланговому суглобі V пальця ІІІ ступеня з комбінованою згинальною-розгинальною контрактурою, з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов?язана із проходженням військової служби.
На підставі ст.79в.13 в,62 в. 75 в графи 11 Розкладу хвороб – придатний до військової служби (том 1 а.с.18, 33);

-протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 05.08.2024, відповідно до якого, знято відеоматеріали з мобільного телефону «XiaomiRedmi 5», власником якого є помічник командира батальйону з правової роботи військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант поліції ОСОБА_17 (том 1 а.с.78-79);

-протоколом огляду від 05.08.2024, відтвореним під час судового розгляду, відповідно до якого, за участі свідка-молодшого лейтенанта ОСОБА_17 проведено огляд відеофайлу тривалістю 00:04:09 та який пояснив, що на даному відеозаписі 05.08.2024 о 12.50 годині на місці тимчасового розташування НОМЕР_11 батальйону військової частини НОМЕР_1 (сили територіальної оборони) на території АДРЕСА_4 головний сержант-командир 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_10 , кулеметник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , відкрито відмовились виконувати бойове розпорядження командира НОМЕР_3 батальйону в/ч НОМЕР_1 №595дск від 03.08.2024 року (том 1 а.с.80-82);

За епізодом скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України:

-копією витягу з наказу №46 від 15.02.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 від 15.02.2024 року, яким солдата ОСОБА_5 , водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , переведеного наказом командира військової частини НОМЕР_8 ( по особовому складу) від 14.02.2024 року №17-РС, на посаду водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 15 лютого 2024 року зарахувати до списків особового складу частини НОМЕР_1 і вважати таким, що з 15 лютого 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою із встановленим посадовим окладом ( том 2 а.с. 88);

- листом про направлення ОСОБА_5 до Дніпровського військового госпіталю, з метою визначення придатності до проходження військової служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , з постановою від 05.08.2024 року з цього приводу і відповідним направленням, які особисто отримані ОСОБА_5 05.08.2024 року ( том 1 а.с.29, 30-31,32) ;

-копією рапорту та копією направлення старшого слідчого-криміналіста Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_22 за погодженням прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_23 на медичний огляд військово –лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби та служби в десантно-штурмових військах солдата ОСОБА_5 (том 2 а.с.89- 90);

- копією витягу із наказу №731 від 14.08.2024 року про призначення службового розслідування за фактом своєчасного не з`явлення з ВЛК до тимчасового пункту дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 ( том 2 а.с. 85);

-копією акту службового розслідування від 15 серпня 2024 року, яким встановлений факт своєчасного нез`явлення солдата ОСОБА_5 з ВЛК до тимчасового пункту дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (том 2 а.с.77-83);

- копією рапорту командира роти військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2024 року, який повідомив командира військової частини НОМЕР_1 про відсутність ОСОБА_5 ( том 1 а.с.84);

-довідкою- доповіддю по факту відсутності солдата ОСОБА_5 ( том 2 а.с. 86-87)

-копією медичної характеристики від 13.08.2024, відповідно до якої, за час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 до медичного пункту батальйону за допомогою не звертався. На момент огляду відсутній у військовій частині (том 2 а.с.91);

-копією витягу з наказу №347 від 15.07.2024 року про завершення службового розслідування, яким встановлено порушення солдатом ОСОБА_5 ст.ст. 4, п «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.11, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ( том 2 а.с.97);

-інформацією ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_24 №3443 від 04.10.2024, відповідно до якого, солдат ОСОБА_5 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 20.03.2024 року близько 23:00 годині в результаті ведення бойових дій, під час скиду з дрона, отримав МВТ. Акубаротравма. ВОСП 3-4 пальця правої руки. 
Вищезгаданий військовослужбовець пройшов ВЛК в військовій частині НОМЕР_10 , довідка №5048/1 від 13.04.2024 року та за результатами якої був визнаний придатний до військової служби та направлено в розташування військової частини НОМЕР_1 .
За період служби у військовій частині НОМЕР_1 вищезгаданий військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 не звертався до медичних пунктів військової частини НОМЕР_1 .
У військовій частині НОМЕР_1 відсутня інформація щодо хворобливого або патологічного стану вищезгаданого військовослужбовця у зв`язку з чим він би не міг виконувати завдання чи проходити службу у складі підрозділу/військової частини.
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався до військової частини НОМЕР_1 із заявами щодо насильницьких дій чи іншого перевищення влади з боку командування або інших військовослужбовців за період служби.
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався із заявами щодо наявності поважних причин перебування поза службою.
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортами про звільнення з військової служби в порядку ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та заявами про неможливість прибуття у зв`язку з хворобою, тощо. 
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався з заявами чи повідомленнями про бажання повернутись (продовжити військову службу) та не прибував (не повертався на службу) до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 чи до місця тимчасового розташування підрозділів військової частини НОМЕР_1 після 11 серпня 2024 року по теперішній час.
05.08.2024 року факт відкритої відмови від виконання бойового розпорядження №595 дск було задокументовано та передано до органів ДБР, який внесено до ЄРДР за №62024050010007614 за ч.4 ст.402 КК України.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 25.08.2024 за №238 вищезгаданий військовослужбовець знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (том 2 а.с.105);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 22.05.2024, відповідно до якого, вважати таким, що 22.05.2024 справи та посаду водія 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та справи і посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с. 107);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №238 від 25.08.2024, відповідно до якого, солдата ОСОБА_5 , кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_8 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 (том 2 а.с.138).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні провину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ч.5 ст.407, ч.4 ст.402, ч.4 ст.408, КК України не визнав та пояснив, що він проходив строкову військову службу, з 2014 року приймав участь в антитерористичній операції (АТО) та з початку повномасштабного вторгнення в 2022 році він добровільно пішов в спецрозділ «Кракен». 

Вказав, що з 20.11.2022 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . В грудні 2022 року, точної дати не пам`ятає, перебуваючи у відпустці він зламав палець на руці. Після відпустки звернувся в медичну частину та отримав направлення в госпіталь в м.Добропілля Донецької області, де йому було встановлено апарат Сузукі, так звані спиці в палець. Після операції він приїхав до військової частини НОМЕР_2 і йому дали 30 днів відпустки на реабілітацію з 07.01.2023 - 07.02.2023. Після цього, він повернувся до військової частини і 10.02.2023 року йому надали направлення на ВЛК у м. Харків. У лікарні були великі черги. Згодом йому зателефонували з військової частини та повідомили про необхідність в поверненні до військової частини, якщо ні, то він буде рахуватися, що самовільно залишив військову частину. 
Наступного ранку він прибув до частини та привіз довідку від травматолога після зняття спиць. Через деякий час в нього опух палець і він звернувся до начальника медичної частини і 09.03.2023 року був направлений в м. Краматорськ до госпіталя. Його евакуювали в м.Дніпро на фізіотерапію з 12.03.2023 по 14.03.2023, що підтверджується випискою з лікарні, однак вважає, що там помилка щодо дати місяця. Він там знаходився місяць, розробляли палець та після виписки він повернувся до частини. 
А тому, вважає, що факт нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, що інкримінується йому за ч. 5 ст. 407 КК України відсутній, оскільки в нього було направлення в госпіталь, де він проходив місяць терапію і перебував на обліку. 

Далі повідомив, що 05.08.2024 року на території с. Степанівка Краматорського району Донецької області йому дійсно був виданий усний бойовий наказ заступником командира роти з морально – психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 .. 
Вказав, що перебуваючи на військовій службі в бригаді йому стало відомо, що його мама перебуває в лікарні в тяжкому стані, а його квартиру пограбували. Внаслідок чого, він отримав відпустку. Після повернення до військової частини заступник командира повідомив, що потрібно вийти на позиції і після цього він отримає додаткову відпустку. Він виконав вказане розпорядження, внаслідок чого отримав контузії, але для отримання відпустки потрібно було ще раз вийти на позиції.
Однак, він не відмовлявся від виконання бойового завдання та повідомив, що за своїм психоемоційним станом не зможе його виконувати.

Також повідомив, що 11.08.2024 року він прибув у м.Дніпро для проходження ВЛК. На той час в нього була важкохвора мати, яка перебувала в лікарні і потребувала догляду. По приїзду в м.Дніпро залишив свої речі в камері схову на вокзалі та поїхав до прокурора для отримання підпису та печаті на направленні. Далі зняв хостел та пішов прогулятись. Зранку прокинувся в лікарні, без телефона та дізнався, що телефон викрали.
14.08.2024 року він став на облік та пройшов двох лікарів. 
16.08.2024 року він зробив кардіограму та звернувся до головного лікаря з проханням відпустити його провідати маму та зобов`язався 19.08.2024 року приїхати назад проходити ВЛК. 
Звернув увагу, що на 19.08.2024 року в нього призначено чотири лікаря, внаслідок чого отримав дозвіл.
Мама перебувала в поганому стані та була госпіталізована до лікарні, де йому повідомили, що вона потребує цілодобового догляду. Він зателефонував командиру та прокурору, яких повідомив про вказану ситуацію.
05.09.2024 року його маму виписали з лікарні, однак він не міг залишити її саму в такому стані. В подальшому вони отримали від лікаря довідку про необхідність цілодобового догляду його мами. Він намагався зв`язатися з командиром, але не зміг. Згодом він йшов по вулиці та був зупинений працівниками поліції для перевірки документів та був затриманий. 
Вважає, що відсутній факт дезертирства в його діях, тобто нез`явлення з лікувального закладу до місця служби з метою ухилитися від військової служби, оскільки він офіційно був направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби у м. Дніпро та мав офіційні документи відносно своєї матері, яка потребувала догляду. 

Вищевказані твердження обвинуваченого ОСОБА_5 суд не може прийняти як доказ його не винуватості, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєних кримінальних правопорушень, з наступних підстав.

За епізодом вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України.

Так, з об`єктивної сторони злочину, нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі (звільнення, відпустка, відрядження, знаходження в лікувальному закладі, переведення до іншого місця служби) та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений термін, військовослужбовець своєчасно в частину не з`являється і знаходиться поза її розташуванням понад встановлений строк. 
Якщо військовослужбовець своєчасно не з`являється в частину з поважних причин, то таке запізнення не розглядається як військове кримінальне правопорушення.
Поважними причинами нез`явлення в строк на службу слід вважати такі об`єктивні фактори, що перешкоджають військовослужбовцю своєчасно з`явитися в частину.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №348 від 20.11.2022 року, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального Управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( том 2 а.с.28).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №387 від 26.12.2022 року, солдата ОСОБА_5 з 26 грудня 2022 призначено на посаду водія 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального Управління сил території оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( том 2 а.с.29).

Далі, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 10 лютого 2023 № 40, солдата ОСОБА_5 водія 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 10 лютого 2023 року направлено на медичний огляд та лікування до військового шпиталю ( том 2 а.с.12).

Тобто, солдат ОСОБА_5 10.02.2023 року дійсно на законній підставі залишив місце служби та вибув на медичний огляд та лікування у військовий шпиталь.

Однак, солдат ОСОБА_5 в період часу з 11 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року, без поважних причин, понад три доби, в умовах воєнного стану своєчасно не повернувся з лікувального закладу на службу до військової частини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 лише 21 лютого 2023 року самостійно повернувся до військово- клінічного центру Північного регіону ( м. Харків) для проходження військово- лікарської комісії.

Дані обставини повністю знайшли своє підтвердження.

Так, допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили вищенаведене та зазначили, що дійсно 10.02.2023 року ОСОБА_5 було направлено у військовий шпиталь в м. Харків. Тривалий час ОСОБА_5 був відсутній в частині. У період відсутності ОСОБА_5 , працівники медичної служби йому телефонували, але ОСОБА_5 не міг пояснити, де він перебуває. Коли ОСОБА_5 повернувся, у його медичній книжці містився запис про проходження лікаря 21.02.2023 року. 

Вищезазначені свідчення не викликають сумнівів в їх достовірності, оскільки вони послідовні, детальні та взаємозв`язані між собою, при цьому будь-які підстави для оговору обвинуваченого у свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не встановлено.
Крім того, покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтверджуються копією картки обстеження та медичних послуг, в якій вказано, що ОСОБА_5 пройшов обстеження лише 21.02.2023 року ( том 2 а.с.17-19, том 4 ); актом проведеного службового розслідування ( том 2 а.с.20-23), яким встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи направленим для проходження ВЛК до ВМКЦ Північного регіону, в тому числі з 11.02.2023 року по 20.02.2023 своєчасно не повернувся до місця служби з лікувального закладу в умовах воєнного стану без поважних причин; копією витягу із наказу №63 від 18.03.2023 року про встановлений факт своєчасного нез`явлення до місця служби солдата ОСОБА_5 , який будучи направлений для проходження ВЛК до ВМКЦ Північного регіону, в тому числі у період з 11.02.2023 по 20.02.2023 року , був незаконно відсутній за місцем служби ( том 1 а.с. 24-25)

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що прибувши до шпиталю, там були великі черги, тому він не зміг пройти обстеження.
Однак, дані обставини не є поважними причинами не з`явлення ОСОБА_5 до військової частини з лікувального закладу та не перешкоджали ОСОБА_5 пройти дане медичне обстеження відповідно до наказу №40 від 10.02.2023 року, а тому не є поважними причинами. 

Крім того, ОСОБА_5 було направлено за наказом від 10.02.2023( том 2 а.с.12) у військовий шпиталь саме на медичний огляд та лікування, який він не пройшов, а перебував за межами шпиталю та військової частини, будь-яких дієвих дій для проходження медичного огляду не вживав і з`явився у військово- клінічний центр Північного регіону ( м. Харків) лише 21.02.2023 року. 

Рішення ВЛК за результатами проходження медичного огляду та лікування відповідно до наказу №40 від 10.02.2023 року, ОСОБА_5 не надав і в матеріалах справи воно відсутнє.

Рішення ВЛК від 30.10.2023 року стосується проведеного медичного огляду ОСОБА_5 30.10.2023 року, тобто вже поза межами поведеного службового розслідування відповідно до акту та наказу від18.03.2023 року ( том 2 а.с.20-23,24-25), а тому не є підставою, що виключає винуватість ОСОБА_5 у нез`явленні вчасно на службу з медичного закладу.

Щодо наданих обвинуваченим документів, які на його думку спростовують обвинувачення (виписка з медичної картки стаціонарного хворого №2386 від 28.03.2024 та виписний епікриз ІХ №8588 від 14.03.2023 том 3 а.с.93-95), суд вважає, що дані медичні документи свідчать про перебування ОСОБА_5 на лікуванні з 12.03.2023 року по 14.3.2023 року та з 22.03.2024 року по 28.03.2024 року, і даний періоди лікування знаходяться поза межами вчинення ОСОБА_5 умисних дій щодо своєчасного нез`явлення з лікувального закладу до військової частини з 11 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, до медичного огляду та лікування з 11 лютого 2023 року не приступив без поважних причин. 
При цьому, маючи об`єктивну можливість вчасно повернутися з лікувального закладу до місця служби, цього не зробив та до військової частини не з`явився понад три доби, а з 11 лютого 2023 року взагалі проводив час на власний розсуд і лише 21 лютого 2023 року самостійно повернувся до військово- клінічного центру Північного регіону ( м. Харків) для проходження військово- лікарської комісії, тобто припинив вчиняти зазначений злочин, що тим самим свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 умислу та складу кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України. 

За епізодом вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст. 402 КК України.

Так, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено та діє по цей час, що є загальновіломо інформацією.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Вимогами ст. ст.17,65,68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №143 від 22.05.2024 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . 

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №174 від 23.06.2023 року підполковника ОСОБА_8 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_1 , а наказом № 282 від 09.10.2023 року капітана ОСОБА_9 призначено заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України підполковник ОСОБА_8 та капітан ОСОБА_9 є прямими начальниками за військовим званням та посадою для солдата ОСОБА_5 .

Положеннями статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до статтей 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтями 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

З об`єктивної сторони злочин передбачений ч.4 ст. 402 КК України вчиняється шляхом відкритої відмови виконати наказ начальника (непокори) або в іншому умисному невиконанні наказу. 

Наказ (розпорядження) - це обов`язкова для виконання вимога командира (начальника) про вчинення або невчинення підлеглим певних дій по службі. Він може бути звернений до одного або до групи військовослужбовців і має за мету досягнення конкретного результату (зробити щось, не робити чогось). Наказ (розпорядження) може бути відданий письмово, усно або іншим способом, переданий безпосередньо підлеглому або через інших осіб, у тому числі по телефону, телеграфу, радіозв`язку тощо.

Підлеглий не повинен обговорювати наказ начальника. Згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України відповідальність за наказ несе начальник, який його віддав. Разом з тим у випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження вони не підлягають виконанню (ст. 60 Конституції України). 

З суб`єктивної сторони відкрита відмова виконати наказ начальника вчинюється тільки з прямим умислом. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і для його кваліфікації значення не мають.

Судом встановлено, що 05.08.2024 року заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_9 видав усний бойовий наказ на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 №595дск ОКП - Олександро – Калинове, 18.00 03.08.2024 щодо направлення, зокрема кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдата ОСОБА_5 05.08.2024 до 24:00 за координатами, з метою облаштування в інженерному плані нового спостережного посту СП «СОКІЛ», терміном на 5 діб (том 1 а.с.10), тобто даний наказ є законним та таким, що підлягає виконанню.

Даний наказ було доведено до виконання солдату ОСОБА_5 05.08.2024 року за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_3 , він оголошений капітаном ОСОБА_9 командиром в присутності інших військовослужбовців, під відеозапис. 

При цьому, будь -яких заяв, що даний бойовий наказ є незаконним, незрозумілим, ОСОБА_5 не робив.

Як встановлено під час судового розгляду та вбачається з досліджених судом доказів, солдат ОСОБА_5 05.08.2024 року відкрито відмовився виконувати цей бойовий наказ.

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили дані обставини і вказали, що ОСОБА_5 дійсно 05.08.2024 року відмовився виконувати даний бойовий наказ, посилаючись на свій психоемоційний стан. 

При цьому, вищезазначені показання свідків  ОСОБА_17 та ОСОБА_18 щодо даних подій є послідовними, чіткими та такими, що узгоджуються між собою та не мають суттєвих протиріч. 

Об`єктивних причин ставити під сумнів показання даних свідків, які доповнюють одне одного, судом не встановлено.

Також про дані обставини свідчить і відтворений під час судового розгляду відеозапис цих подій від 05.08.2024 року, на яких зафіксована пряма відмова солдата ОСОБА_5 виконувати наказ командира.

При цьому, сукупність встановлених судом обставин безсумнівно спростовує доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_5 за психоемоційним станом не мав можливості виконати наказ.

Так, станом на 05.08.2024 року та довідки військово-лікарської комісії №5048/1 від 13.04.2024 року, на підставі ст.79в, 13в, 62в, 75в графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби (том 1 а.с.18).
При цьому дана довідка військово- лікарської комісії №5048/1 від 13.04.2024 року, будь-яких обмежень для ОСОБА_5 не містить.
Жодних заперечень стосовно результатів медичного огляду про придатність до військової служби ОСОБА_5 не висловив, рішення ВЛК не оскаржував, а тому доводи сторони захисту щодо незаконності даного висновку, судом не приймаються.

Окрім цього, з довідки, виданої 02.08.2024 року начальником медичної служби – начальником медичного пункту лейтенанта медичної служби ОСОБА_25 також вбачається, що солдат ОСОБА_5 , 02.08.2024 року за станом здоров`я, може виконувати бойові (службові) завдання за призначенням у складі штатного підрозділу (том 1 а.с.15).

Суд враховує приписи абз. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, за якими якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Однак, за встановлених судом фактичних обставин та вищенаведених доказів, повідомлення ОСОБА_5 капітана ОСОБА_9 про неспроможність виконати наказ за психоемоційним станом, при тому, що стан здоров`я останнього не перешкоджав виконанню відповідного наказу, не є реалізацією обвинуваченим вищенаведених вимог абз. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, а тому доводи сторони захисту в цій частині, судом не приймаються.

Як встановлено під час судового розгляду та вбачається з досліджених судом доказів докази віддання капітаном ОСОБА_9 солдату ОСОБА_5 явно злочинного наказу, відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним поза всяким розумним сумнівом, що станом на 05.08.2024 року стан здоров`я ОСОБА_5 дозволяв останньому виконувати обов`язки військової служби, зокрема і виконати усний бойовий наказ капітана ОСОБА_9 , який є реальним для виконання, законним, сформульованим виразно, чітко й зрозуміло та не допускав подвійного тлумачення .

Таким чином, з огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку, що солдат ОСОБА_5 , порушуючи військову дисципліну, відкрито безпідставно відмовився виконувати наданий йому начальником наказ, що тим самим свідчить про наявність умислу обвинуваченого на вчинення злочину за ч.4 ст. 402 КК України, а доводи сторони захисту не обґрунтованими.
За епізодом вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст. 408 КК України.

Об`єктом кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України є встановлений законодавством України порядок проходження військової служби. 

Суб`єктом злочину може бути лише військовослужбовець, тобто той, хто проходить військову службу. 

Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою повністю ухилитися від проходження військової служби або у нез`явленні з тією ж метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. Таким чином, дезертирство є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби), а у другій - коли він не з`явився в частину (до місця служби) в установлений строк.

Суб`єктивна сторона дезертирства завжди характеризується прямим умислом. Крім того, обов`язковою ознакою цього складу кримінального правопорушення є мета: при дезертирстві військовослужбовець має намір ухилитися від військової служби не тимчасово, а назавжди.

Для наявності складу дезертирства не має значення, в який момент у особи виник намір ухилитися від служби безпосередньо в момент самовільного залишення частини або вже в період незаконного перебування за її межами. Коли військовослужбовець після самовільного залишення частини приймає рішення назавжди ухилитися від військової служби, його дії слід кваліфікувати як дезертирство, оскільки будь-яке за способом самовільне залишення частини може виступати і способом дезертирства, а отже, поглинається останнім і не утворює множинності злочинів.
При цьому військовослужбовець може заявляти про свій намір ухилитися від військової служби взагалі або ухилятися від неї протягом невизначеного часу (наприклад, доки його не затримають).

Кваліфікуючими ознаками дезертирства, у тому числі, є вчинення його в умовах воєнного стану.

Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по даний час, у тому числі діяв і на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 22.05.2024 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (том 2 а.с.107).

Після відмови виконувати бойовий наказ, 05.08.2024 року солдата ОСОБА_5 було направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби, що підтверджується рапортом ( том 2 а.с.91), а також листом про направлення ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою визначення придатності до проходження військової служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , з постановою від 05.08.2024 року з цього приводу і відповідним направленням, які особисто отримані ОСОБА_5 05.08.2024 року ( том 1 а.с.29, 30-31,32)

Однак, військовослужбовець солдат ОСОБА_5 не пройшов ВЛК та не повернувся до місця служби, що підтверджується рапортом, актом службового розслідування від 15 серпня 2024 року (том 2 а.с.77-83,84).
Про вищенаведене також повідомив допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_19 .
Також згідно інформації ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_24 №3443 від 04.10.2024, солдат ОСОБА_5 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 пройшов ВЛК в військовій частині НОМЕР_10 , довідка №5048/1 від 13.04.2024 року та за результатами якої був визнаний придатний до військової служби та направлено в розташування військової частини НОМЕР_1 . 
За період служби у військовій частині НОМЕР_1 вищезгаданий військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 не звертався до медичних пунктів військової частини НОМЕР_1 .
У військовій частині НОМЕР_1 відсутня інформація щодо хворобливого або патологічного стану вищезгаданого військовослужбовця у зв`язку з чим він би не міг виконувати завдання чи проходити службу у складі підрозділу/військової частини.
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався до військової частини НОМЕР_1 із заявами щодо насильницьких дій чи іншого перевищення влади з боку командування або інших військовослужбовців за період служби.
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався із заявами щодо наявності поважних причин перебування поза службою.
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортами про звільнення з військової служби в порядку ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та заявами про неможливість прибуття у зв`язку з хворобою, тощо. 
Вищезгаданий військовослужбовець не звертався з заявами чи повідомленнями про бажання повернутись (продовжити військову службу) та не прибував (не повертався на службу) до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 чи до місця тимчасового розташування підрозділів військової частини НОМЕР_1 після 11 серпня 2024 року по теперішній час ( том 2 а.с.105).

Солдата ОСОБА_5 було затримано 03.10.2024 року в порядку ст. 208 КПК України.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 про намір чи бажання продовжувати військову службу не заявляв.

При цьому доводи обвинуваченого щодо потреби догляду за своєю матір`ю, як поважна причина не з`явлення з лікувального закладу до місця служби, судом не приймаються, оскільки в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надано відповідні на це дозволи командирів і поза розумним сумнівом вказують на його свідоме і умисне небажання проходити військову службу в умовах воєнного стану, що в цілому свідчить про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, тобто нез`явлення з лікувального закладу до місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану. 
Доводи обвинуваченого про відсутність в нього телефону, який в нього викрали відразу по приїзду в м.Дніпро, внаслідок чого він не мав можливості повідомити свого командира, судом як поважна причина не прибуття до військової частини не приймається, оскільки ОСОБА_5 мав реальну можливість звернутись як до правоохоронних органів, військкоматів, громадських установ задля повідомлення своєї військової частини про дані обставини. Крім того, проходження медогляду в ІНФОРМАЦІЯ_5 , само по собі нівелює це питання, однак ОСОБА_5 цього не робив, що тим самим підтверджує його умисел та небажання повертатись до військової частини. 

Таким чином, з огляду на докази, здобуті у даному кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду, встановлено, що солдат ОСОБА_5 в період воєнного стану, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені діючим законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме дезертирство, яке по своїй суті є переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління, з метою ухилення від проходження військової служби.

Про мету ухилення ОСОБА_5 від проходження військової служби свідчить те, що він 11 серпня 2024 року залишив місце несення служби задля проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак самостійно не повернувся до місця несення служби з лікарського закладу,допоки його не було затримано 03 жовтня 2024 року, будучи достовірно обізнаний з наслідками таких дій.

При цьому, солдат ОСОБА_5 , безумовно маючи таку можливість, протягом цього часу не намагався зв`язатись із командуванням військової частини, повідомити про своє місце перебування чи зазначити про намір повернутись до військової служби через певний час. Вказані обставини свідчать про те, що самовільне ухилення обвинуваченого від військової служби було перервано саме у зв`язку із його затриманням, а не у зв`язку із його добровільним поверненням до військової служби, тобто протиправні дії ОСОБА_5 щодо дезертирства були припинені не з його волі, й тим самим вказує про наявність умислу на вчинення дезертирства, а тому доводи сторони захисту є безпідставними.

Таким чином, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у дезертирстві, тобто, нез`явленні з лікувального закладу до місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, доведена повністю, а його дії за ч.4 ст.408 КК України кваліфіковано вірно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення солдата ОСОБА_5 за ч.5 ст. 407, ч.4 ст.402, ч.4 ст.408 КК України, оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведеного, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях, а його умисні дії, що виразились у 
нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, 
а також у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану,
а також у дезертирстві, тобто нез`явленні з лікувального закладу до місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, 
вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 402, ч.4 ст. 408 КК України. 

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого (за ч.5 ст. 407 КК України) та особливо тяжких злочинів ( ч. 4 ст. 408, ч.4 ст. 402 КК України), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також його відношення до скоєного. 

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено. 

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373- 376, 615 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.402, ч.4 ст.408 КК України.

Призначити  ОСОБА_26 покарання:

-за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці;
-за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити  ОСОБА_26 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання  ОСОБА_26 обчислювати з 03.10.2024 року (том 2 а.с.99).

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, обраного  ОСОБА_26 до набрання вироком законної сили – залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Дніпра, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1