Справа № 712/6276/25
Провадження № 1-кп/712/387/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі колегії:
головуючий      ОСОБА_1 
судді       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретар      ОСОБА_4 , ОСОБА_5   
за участю: 
прокурора       ОСОБА_6 
захисника      ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 22024250000000113 від 15.05.2024 по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ремонтне, Ремонтненського району, рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 05.03.2004 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого у невстановленому досудовим розслідуванням місці на тимчасово окупованій території Луганської області, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Влітку 2014 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) у громадянина України ОСОБА_8 , який був обізнаний про незаконність дій збройних підрозділів та політичного керівництва самопроголошеної терористичної організації «лнр», спрямованих на нанесення шкоди державній безпеці України та здійснення терористичної діяльності, виник злочинний умисел, направлений на участь у діяльності силового блоку вказаної терористичної організації.
Так, ОСОБА_8 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «лнр», діючи з мотивів несприйняття чинної влади в Україні, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «лнр», з прямим умислом, усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, восени 2014 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, на території тимчасово окупованої Луганської області, вступив до одного з незаконних збройних формувань терористичної організації «лнр», а саме до так званого « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «лнр», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.
Після вступу до рядів силового блоку терористичної організації «лнр» та до 2022 року більш точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_8 виконував незаконні накази керівництва т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з використанням зброї різного калібру та спецзасобів від імені так званого «лнр», брав безпосередню участь у силовому опорі військовослужбовцям ЗС України, задіяним у проведенні АТО та Операції об`єднаних Сил, в районі населених пунктів Михайлівка, Попасна, Лисичанськ, Сєвєродонецьк, Рубіжне, Кремінна Луганської області. 
Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим сприяв її незаконній діяльності на територіях Луганської області.
Крім того, громадянин України ОСОБА_8 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, у період з 2022 року (більш точний час у ході слідства не встановлено) по теперішній час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території Луганської області, будучи обізнаним про незаконність дій зс рф та збройних підрозділів терористичної організації «лнр», які увійшли до складу зс рф, будучи громадянином України, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, реалізуючи прямий умисел, направлений на вчинення державної зради, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, бажаючи допомогти у проведенні підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, перебуваючи у званні рядового на посаді командира міномета т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_3 ОМСБр, в/ч НОМЕР_4 ), що входить до складу 2-го армійського корпусу військ рф, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, в умовах воєнного стану, надавав допомогу російській федерації у проведенні підривної діяльності проти України, а саме - зі зброєю в руках брав активну участь у бойових діях проти Сил оборони України в районах населених пунктів Михайлівка, Попасна, Лисичанськ, Сєвєродонецьк, Рубіжне, Кремінна Луганської області.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_8 який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.
При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Черкаси – ОСОБА_7 .
Відповідно до ухвали суду від 28.04.2026, вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України.
Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_8 , який в свою чергу повинний був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.
В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім свого невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим та з`ясувати правову позицію ОСОБА_8 щодо пред`явленого обвинувачення. Просив виправдати за відсутністю доказів, оскільки не доведено, що він добровільно вчиняв протиправні дії.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Разом з тим, суд враховує, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, у зв`язку з чим ці факти не потребують окремого доказування в межах даного кримінального провадження.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111 КК України, стороною обвинувачення надано карту пам`яті з слідчої дії, про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , отриманих відповідно до вимог ст.ст. 40, 65, 66, 95, 104, 106, 223, 224, 615 КПК України, з письмовим протоколом допиту останніх та письмові докази, які були оглянуті та досліджені судом. 
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наступними доказами, а саме:
-даними допиту свідка ОСОБА_9 яка, пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_8 .. Вони проживали в м. Черкаси, разом працювали. Пізніше відносини погіршилися і вони розлучилися. Їй відомо, що він другий раз одружився, у нього народилась дитина і він переїхав в м. Стаханів Луганської області. Вона зустріла свого знайомого, який наразі проходить службу в ЗСУ, (раніше вони спілкувалися всі разом), і він їй повідомив, що її колишній чоловік перейшов на сторону ворога, став сепаратистом наразі воює проти України;
- показами свідка ОСОБА_10 , допит якої було оголошено та переглянуто на відео в судовому засіданні, де остання пояснила, що вона разом з ОСОБА_8 перебувала у шлюбі з 2008 року. Від шлюбу мають двох дітей. Вони проживали в м. Стаханів Луганської області. Вся рідня ОСОБА_8 і він сам уродженці росії. В 2014 році його рідний брат став воювати проти України, вступивши добровільно в незаконні збройні формування, а коли його вбили, ОСОБА_8 вирішив що також піде воювати та підтримував лнр . Вона була незгідна з його позицією та запропонувала розлучитися, вона забрала дітей та виїхала з Луганської області. Їй відомо, що він брав безпосередню участь в силовому блоці терористичної організації лнр, які захватили суди, прокуратуру, інші організації та установи. У вказаній організації був підвал, в якому вони незаконно утримували людей, знущались з них, вчиняли насильницькі дії, ґвалтували жінок. ОСОБА_8 , там був на чергуванні , сидів на кнопці , був черговим на телефоні. Таким чином їй достеменно відомо, що він зі зброєю в руках брав участь у бойових діях проти Сил оборони України в Луганській області.
- даними акту огляду електронних сторінок Глобальної електронної мережі «Інтернет» від 09.05.2024, відповідно до якого, оглянута персональна Інтернет сторінка в соціальній мережі «Одноклассники» з ім`ям « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на яких встановлено світлини, що на фото знаходиться ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. ремонтне (кол назва 
АДРЕСА_1 , де викладено обмежену інформацію, останнього та розміщено 1533 власних фотографій, має 496 друзів, 64 групи та 1293 замітки, які роздруковані та долучені до акту огляду;
- даними акту огляду електронних сторінок Глобальної електронної мережі «Інтернет» від 09.05.2024 та додатками (фотозображеннями), які роздруковані та долучені до акту огляду, відповідно яких було оглянуто сторінки сайту в соціальній мережі огляд інтернет-сайту Центру досліджень ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку «Миротворець», на якій розміщено особисті фотозображення ОСОБА_8 у військовій формі зі зброєю;
- даними протоколу огляду від 16-17 травня 2024 року, з оптичним диском СD-R та додатками (фотозображеннями) відповідно яких було оглянуто сторінку сайту в соціальній мережі «Одноклассники» з іменем користувача « ОСОБА_11 » та введені ключові слова « ОСОБА_11 » на сторінці за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4  розміщена інформація та особисті фотозображення ОСОБА_12 у військовій формі зі зброєю;
- даними протоколу огляду від 17.05.2024 з оптичним диском DVD-R, Axent, відповідно до якого здійснено огляд сторінки сайту «Центру дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку» « ОСОБА_13 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 розділ «Чистилище» та виявлено відомості стосовно громадянина України ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , «…бойовик: НЗФ лнр. Позивний : «Самарса». Дата народження: рф, ростовська обл., с. ремонтне. Проживав: в м. Черкаси та фотозображення на яких ОСОБА_8 у військовій формі та зі зброєю;
- даними протоколу огляду від 20.05.2024 з оптичним диском DVD-R, Axent, відповідно до якого здійснено огляд персональної Інтернет сторінки в соціальній мережі «Одноклассники» з ім`ям « ОСОБА_11 » (( ІНФОРМАЦІЯ_4 » та виявлено відомості стосовно громадянина України ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме фотоматеріали на яких останній у військовій формі зі зброєю та на військовій техніці, що підтверджує безпосередню участь в діяльності незаконного збройного формування т. зв. «нм лнр» з 2014 року;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фотознімками від 16.12.2024 з фото таблицею № 1 та довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 на фото № 2 впізнала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фотознімками від 24.12.2024 з фото таблицею № 1 та довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 на фото № 2 впізнала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- даними листа офісу Президента України відповідно до якого, припинення громадянства ОСОБА_8 згідно з поданою цією особою заявою або внаслідок втрати громадянства України не надходило.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідка, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, а саме: витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні; постанови про доручення здійснення досудового розслідування; повідомлення про початок досудового розслідування слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Черкаській області; повідомлення про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури; постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури; рапорти; доручення (в порядку ст. 40 КПК України); постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування Черкаської обласної прокуратури; постанови про визначення місця проведення досудового розслідування; постанова про доручення проведення слідчих (розшукових) дій на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питань щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними, неналежними чи недопустимими.
Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень. 
Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінальних правопорушень та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. 
Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого. 
Так, безпосереднім об`єктом цих кримінальних правопорушень є відносини щодо забезпечення територіальної цілісності й недоторканності України в межах установлених кордонів. Територіальна недоторканність України є невід`ємною складовою її самостійності та незалежності. Частина 3 ст.2 Конституції України проголошує, що територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ст.73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.
Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На виконання цього обов`язку законодавство України містить цілу низку правових норм, які обмежують свободу вираження поглядів з огляду на необхідність захисту національних інтересів України, її територіальної цілісності, забезпечення правопорядку тощо.
На території України існує багаторічний триваючий міжнародний збройний конфлікт, спровокований російською федерацією, внаслідок чого військовими держави-агресора було порушено державний кордон України та захоплено частину території Держави.
Згідно вимог ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст.92 Конституції України, визначаються виключно законами України.
Відповідно до ст.ст.132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька, Луганська, Запорізька, Херсонська, Харківська, Київська області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
З об`єктивної сторони державна зрада визначається наданням іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації, чи виконання конкретного злочину, схиляння до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.
Суд звертає увагу, що із суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
Вказаними умисними діями ОСОБА_8 в порушення вимог ст.65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні незаконних органів влади, які є частиною окупаційної адміністрації рф, на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної влади рф з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканості, державній безпеці України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним по пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 111, 258 - 3 КК України, та на день ухвалення цього вироку залишається громадянином України, незалежно від місця його проживання, а фактичне набуття громадянства рф не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.
Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів проти Основ Національної безпеки України доведена у повному обсязі.
З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 :
- за ч. 1 ст. 258- 3 КК України, як участь у терористичній організації та сприяння її діяльності;
- за ч. 2 ст.111КК України, як державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, а саме - перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчинених злочинів, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставин, які б, відповідно до вимог ст.ст. 66, 67 КК України, пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст.50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням зазначеного, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_8 за ст. ст. 111 ч. 2, 258 - 3 ч. 1 КК України, покарання у межах санкцій зазначених статей, виключно у виді позбавлення волі. 
Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за вчинення цих кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечних кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_8 , враховуючи специфіку вчинених злочинів, які характеризують особу обвинуваченого зі сторони його суспільної небезпеки, доходить висновку про необхідність застосування до останнього найсуворішого покарання, з конфіскацією майна.
Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.
Таке покарання стосовно ОСОБА_8 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_8  винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст.111 КК України та призначити покарання за: 
- ч. 1 ст. 258-3 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.
- ч. 2 ст. 111 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_8  рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.
Виконання вироку покласти на Управління СБУ в Черкаській області.
Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий         ОСОБА_1 

Судді         ОСОБА_2 

ОСОБА_3