ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2026 р. Справа№ 910/11093/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Шаратова Ю.А. 
Скрипки І.М. 

секретар судового засідання - Васильченко А.І.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.05.2026,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ"

на рішення Господарського суду міста Києва
від 09.02.2026 (повний текст складено 18.02.2026)
у справі № 910/11093/25 (суддя - Бондарчук В.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ"
про стягнення 13 732 187,95 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі за текстом - АТ "Укртрансгаз", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" (далі за текстом - ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ", відповідач) про стягнення 13 732 187,95 грн - заборгованості за Договором транспортування природного газу №1512000784 від 17.12.2015 (далі за текстом - Договір).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем передбаченого договором обов`язку щодо оплати за надані послуги з доступу до потужності газотранспортної системи у квітні 2017 року.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" про стягнення 13 732 187,95 грн задоволено частково.
Присуджено до стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 12 408 189 (дванадцять мільйонів чотириста вісім тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн 85 коп. - заборгованості та 148 898 (сто сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн 28 коп. - судового збору. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" в частині стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу потужності у квітні 2017 року у розмірі 12 408 189,85 грн є обґрунтованими, що має наслідком часткове задоволення позову.
Зазначає, що доводи ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" з посиланням на те, що додаток 1 до договору щодо розподілу потужності природного газу не укладався, а тому сторони не узгодили величини послуг гарантованої потужності у квітні 2017 року, є необґрунтованими, оскільки неукладеність додатку 1 до договору не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплатити фактично отримані від позивача послуги за договором, ураховуючи, що саме відповідачу необхідно було здійснити замовлення договірної потужності, але останній цього не зробив. 
Також вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність заборгованості перед позивачем із посиланням на підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків, оскільки у цьому акті не значиться Договір №1512000784 від 17.12.2015.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 по справі № 910/11093/25 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" в повному обсязі.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги зазначає, що в порушення встановленого п. 8.3. Договору порядку оплати позивач не надав ні в електронному вигляді, ані в письмовому вигляді рахунки фактури замовнику для здійснення оплати. Докази зворотнього у матеріалах справи також відсутні.
Також зазначає, що судом першої інстанції проігноровано відсутність у матеріалах справи доказів направлення позивачем акта наданих послуг з розподілу потужності за квітень 2017. Відсутність таких актів є достатньою підставою для висновку, що оплата за послугу з розподілу потужності не підлягає здійсненню оскільки така послуга не надавалась за договором, що підтверджується відсутністю підписаного сторонами первинного документу - акта наданих послуг.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору у розмірі 247 179,38 грн.
11.03.2026 до апеляційної інстанції через "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію № 2667 від 09.03.2026 на суму 197 743,51 грн (сто дев`яносто сім тисяч сімсот сорок три гривні 51 коп.) та платіжну інструкцію № 2668 від 11.03.2026 на суму 49 436,00 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять шість гривень 00 копійок) на підтвердження сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25; призначено її до розгляду на 14.04.2026; витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11093/25.
19.03.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/11093/25.
Ухвалою північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 відкладено розгляд апеляційної скарги ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 до 10:20 години 12.05.2026.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив на апеляційну скаргу
30.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від АТ "Укртрансгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ", а рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів в повній мірі з`ясував усі обставини справи, вірно визначив та правильно застосував норми матеріального права, забезпечив справедливий, неупереджений, об`єктивний, з дотриманням норм процесуального права, а також прав сторін судового процесу, розгляд справи, та дійшов законних і обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 є законним та обґрунтованим, натомість апеляційна скарга відповідача є безпідставною, необґрунтованою, та такою, що не спростовує ухвалене у цій справі законне та обґрунтоване рішення.
Зазначає, що аргумент відповідача про не виникнення в нього обов`язку з оплати через не надсилання йому рахунку є необґрунтованими, оскільки за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Тоді як зобов`язання з оплати виникають за фактом отримання відповідних послуг (постанова Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19). Натомість, зважаючи на відсутність оформленого акту наданих послуг, Позивач саме тому і надав інші документи, що переконливо свідчать про фактичні обставини надання послуг розподілу потужності з метою дослідження судом реального руху активів.
31.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 12.05.2026 з`явилися представники сторін.
Представник АТ "Укртрансгаз" у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду м. Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Представник ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" (далі за текстом - оператор) та ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" (далі за текстом - замовник) укладено Договір транспортування природного газу №1512000784, за яким оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (далі за текстом - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених договором (п. 2.2 Договору).
У п. 2.3. Договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, зокрема: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі за текстом - розподіл потужності).
За умовами п. 2.4. Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням Додатку 1 (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (транспортування) до цього Договору.
Згідно з п. 2.6 Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках виходу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.
Відповідно з п. 2.7. Договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8 Договору).
Згідно п. 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надавати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому Договорі; дотримуватись обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені у цьому Договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, що зазначені в цьому Договорі; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.
У відповідності до умов п. 6.1. Договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з Додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності).
Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (п. 6.2 договору).
Надання номінацій (рекомендацій) для отримання транспортування здійснюється у поряду, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному вебсайті (п. 6.3 договору).
Відповідно до п. 7.1. Договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором, транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором, балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку встановленого, Кодексом.
Згідно з п. 7.3. Договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
Пунктом 8.1. Договору передбачено, що величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у Додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розділу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється Додатком 1 до цього Договору.

Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (п. 11.1, 11.2 Договору).
Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від писання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора (п. 11.3 Договору).
Цей Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2022, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 (п. 17.1. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 13.12.2017).
20.09.2019 між позивачем та відповідачем укладено угоду про розірвання Договору транспортування природного газу №1512000784 від 17.12.2015, відповідно до п. 1 якої оператор і замовник дійшли згоди з 01.03.2019 розірвати договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 №1512000784. 
За умовами п. 2 угоди про розірвання, з 01.03.2019 зобов`язання сторін, що виникають із договору, припиняються, окрім фінансових зобов`язань, що виникли в період дії договору і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками в цій частині.
28.03.2017 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом - НКРЕКП) прийняла постанову № 348 "Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ "Укртрансгаз"", який становить 296,80 грн за 1 000, 00 куб. м. на добу без ПДВ.
Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (пункт 2).
ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" стверджує, що не здійснило замовлення договірної потужності у квітні 2017 року, у зв`язку з чим сторони не уклали Додаток 1 до Договору. АТ "Укртрансгаз" у свою чергу зазначає, що у квітні 2017 року ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ", як газовидобувному підприємству, було забезпечено доступ до потужності газотранспортної системи та АТ "Укртрансгаз" розподілено потужність точки входу до газотранспортної системи шляхом прийняття від відповідача поданого ним на точку входу природного газу у загальному обсязі 38 556,233 тис. куб. м. (за вирахуванням обсягів протоків), що підтверджується інформацією зі Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ "Еско-Північ" №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року, а також актами приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року, складеними та підписаними відповідачем з УМГ "Харківтрансгаз" від 03.05.2017 та з УМГ "Київтрансгаз" від 04.05.2017, відповідно до яких філією УМГ "Харківтрансгаз" у квітні 2017 року прийнято від відповідача природного газу в обсязі 37 174,361 тис. куб. м. та філією УМГ "Київтрансгаз" в обсязі 1 381,872 куб. м.
Отже, за розрахунком АТ "Укртрансгаз" вартість наданої відповідачу послуги розподілу потужності у квітні 2017 року складає 13 732 187,95 грн з ПДВ (38 556,233 тис. куб. м. * 296,80 грн + 20% ПДВ). 
Проте, ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" за надані послуги не розрахувалося, внаслідок чого утворилась заборгованість в цій сумі.
За таких обставин, АТ "Укртрансгаз" звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТОВ "ЕСКО-ПІВНІЧ" заборгованості за надані послуги за договором транспортування природного газу №1512000784 від 17.12.2015 у розмірі 13 732 187,95 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст. 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, договір, що укладено між сторонами, за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).
Так, 17.12.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір транспортування природного газу №1512000784 у формі Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП, постановою від 30.09.2015 №2497.
Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі за текстом - Кодекс ГТС), та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.
Відповідно до розділу ІХ Кодексу ГТС доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди:
1) річні, де потужність доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну годину протягом газового року;
2) квартальні, де потужність доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну годину протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно);
3) місячні, де потужність доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну годину протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця);
4) за добу наперед, де потужність доступна строком на 1 газовий день, постійним потоком за кожну годину протягом газового дня. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком (Розподіл потужності) до договору транспортування природного газу, який є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 8.1. Договору передбачено, що величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у Додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється Додатком 1 до цього Договору.
За змістом норми статті 903 ЦК України, положень пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (який визначає одним із принципів доступу суб`єктів ринку природного газу до газотранспортної системи здійснення своєчасної та повної оплати послуг, наданих оператором газотранспортної системи), положень глави 2 розділу VIII цього Кодексу, положень Типового договору, а також враховуючи умови пункту 3.2 Договору, послуги транспортування природного газу надаються на умовах їх оплатності, що визначаються відповідними нормами та умовами Договору.
При цьому, за змістом наведених положень, умов Типового договору та умов Договору правила та вимоги щодо оплатності послуг транспортування природного газу застосовуються у разі надання відповідних послуг. Тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг (оператор) позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг (замовника).
Особливість визначеного договором порядку надання послуги замовленої (гарантованої) потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (пункт 2.3 Договору) полягає в особливості фіксування факту її передачі (у відповідному обсязі), що здійснюється шляхом підписання сторонами додатку № 1, який за умовами договору є необхідним і достатнім доказом надання оператором замовнику вказаної послуги в узгодженому обсязі у відповідному газовому періоді (пункт 2.4 договору).
Сторони спору визнають, що ними не було підписано Додаток 1 до Договору на квітень 2017 року.
Водночас, матеріали справи містять докази, що відповідачу як газовидобувному підприємству, у квітні 2017 року забезпечено доступ до потужності газотранспортної системи та позивачем розподілено потужність точки входу до газотранспортної системи шляхом прийняття від відповідача поданого ним на точку входу природного газу у загальному обсязі 38 556,233 тис. куб. м, що підтверджується інформацією зі Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ "Еско-Північ" №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року, а також актом приймання-передачі природного газу в обсязі 37 174,361 тис. куб. м. за квітень 2017 року від 03.05.2017, укладеним між відповідачем та УМГ "Харківтрансгаз" та актом приймання-передачі природного газу в обсязі 1 381,872 тис. куб. м. за квітень 2017 року від 04.05.2017, укладеним між відповідачем та УМГ "Київтрансгаз" .
Зокрема, зафіксувавши у Звіті про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ "Еско-Північ" №1 від 05.05.2017, а також в актах приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 03.05.2017 та від 04.05.2017 передачу на точці входу до газотранспортної системи природного газу в загальному обсязі 38 556,233 тис. куб. м., відповідач сам підтвердив передачу на точці входу до газотранспортної системи природного газу у вказаному обсязі, для чого скористався забезпеченим йому доступом до потужності точки входу.
Здійснення господарської діяльності з видобутку природного газу відповідачем знаходиться у прямій залежності від доступу до газотранспортної системи позивача, до якої на точці входу подається видобутий природний газ для подальшого транспортування, відповідно використовується її потужність. 
Так, за умовами договору та Кодексу ГТС розподіл потужності точки входу в газотранспортну систему здійснюється на платній основі шляхом надання відповідної послуги, без надання якої, відповідач не міг здійснювати постачання природного газу власного видобутку.
Виходячи із положень умов договору вказана послуга є платною.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту надання позивачем відповідачу послуг з розподілу потужності у квітні 2017 року в обсязі 38 556,233 тис. куб. м, при цьому ані положення договору, ані положення Кодексу ГТС, ані будь-який нормативно-правовий акт не надають відповідачу права безоплатно користуватися потужністю газотранспортної системи, особливо з огляду на те, що така потужність використовується ним для здійснення власної господарської (підприємницької) діяльності.
Місцевий господарський суд правомірно визнав необґрунтованими доводи відповідача про те, що додаток 1 до договору щодо розподілу потужності природного газу не був укладений і сторони не узгодили обсяги гарантованої потужності на квітень 2017 року, оскільки неукладення такого додатка не може бути підставою для звільнення від обов`язку оплатити фактично отримані за договором послуги, зважаючи на те, що саме на відповідача покладався обов`язок замовити договірну потужність, якого він не виконав.
Вказаним також спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності фінансового забезпечення послуг доступу до потужності та не надсилання позивачем відповідачу рахунку-фактури для здійснення попередньої оплати.
Як правильно зазначає скаржник, у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем акту наданих послуг з розподілу потужності за квітень 2017 року. Однак, апеляційний суд не погоджується із твердженням апелянта, що відсутність таких актів є достатньою підставою для висновку, що оплата за послугу з розподілу потужності не підлягає здійсненню, оскільки така послуга не надавалась за договором, що підтверджується відсутністю підписаного сторонами первинного документу - акту наданих послуг. Як вказано вище, надання послуги підтверджується сукупністю інших доказів, а саме: звітом про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ "Еско-Північ" №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року, а також актом приймання-передачі природного газу від 03.05.2017, укладеним між відповідачем та УМГ "Харківтрансгаз", та актом приймання-передачі природного газу від 04.05.2017, укладеним між відповідачем та УМГ "Київтрансгаз".
У даному випадку колегія суддів також вважає за необхідне звернутись до правових висновків Верховного Суду, викладених ним у постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, відповідно до яких визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Також апеляційний суд відхиляє твердження скаржника щодо відсутності заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків, оскільки у акті звірки взаєморозрахунків не зазначено договір №1512000784 від 17.12.2015.
З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що скаржником не наведено правових підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "ЕСКО-ПІВНІЧ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/11093/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.06.2026. 

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді Ю.А. Шаратов

І.М. Скрипка