Справа № 314/4285/24
Провадження № 2/314/65/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026          м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/4285/24 за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
за участю представника позивача 
(в режимі відеоконференції)     Воропаєва В. В.,
представника відповідача     Лучка С. О.,

ВСТАНОВИВ:
У вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом довійськової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.09.2023 об 11.10 год на 18 км + 450 м автодороги Запоріжжя-Донецьк трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Тоуоtа д.н. НОМЕР_2 та водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Nissan Navara д.н. НОМЕР_3 .
На підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області позивача визнано не винуватим у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до іншої постанови Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Крім того, Вільнянським районним судом Запорізької області було встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 МОУ, де ОСОБА_2 проходить військову службу.
Позивачем по справі було проведено оцінку заподіяної шкоди. Відповідно до оцінки автомобіля Toyota Hilux номерний знак НОМЕР_4 вартість матеріального збитку складає 375223,30 грн.
Позивач також звертався з відповідною заявою до МТСБУ, однак відповіді не отримав.
Таким чином, позивач вважає, що його право порушено та підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в сумі 375223,20 грн.
Ухвалою суду від 09.05.2025 відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
27.05.2025 від представника відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на таке. Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували його право власності на транспортний засіб Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_4 , пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, або володіння ним на праві господарського відання, оперативного управління чи на іншій підставі, передбачені законом чи договором. Відсутність відповідних документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, договору купівлі-продажу, лізингу тощо) ставить під сумнів правомірність пред`явлення позову саме ОСОБА_1 . Натомість, серед долучених до позову матеріалів, міститься декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, відповідно до якої транспортний засіб Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_4 , був ввезений на територію України 21.12.2022 як гуманітарна допомога ОСОБА_3 , а отримувачем є БО «БФ» УКРАЇНСЬКА СВОБОДА». Тобто, відповідач вважає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі.
Також представник відповідача зазначив, що військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем у даній справі.З доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що позивач або його представник не звертався в МТСБУ в порядку і строки визначені Законом № 1961. А саме, відповідна заява в МТСБУ, за підписом представника позивача, яка за формою невідповідає вимогам, встановленим Законом № 1961, датована 05.08.2024 року, хоча ДТП настала 22.09.2023 року. Отже положення Закону № 1961, з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього даним Законом обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.
Крім того, у даній справі відсутні правові підстави для покладення відповідальності на військову частину НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 22.09.2023 року: не виконував обов`язків військової служби;- керував транспортним засобом Nissan Navara, військовий номер НОМЕР_5 , у власних інтересах, поза межами службових завдань;- не мав дозволу на виїзд транспортного засобу, про що свідчить відсутність відповідного запису у дорожньому листі № 1446 від 30.09.2023 р. Таким чином, правовідносини між ОСОБА_2 та Військовою частиною НОМЕР_1 у момент настання дорожньо-транспортної пригоди не відповідали ознакам трудових (службових) обов`язків у розумінні ст. 1172 ЦК України.
Представник відповідача зазначив, що належним відповідачем у даній справі є визначений позивачем у позовній заяві третьою особою ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 діяв поза межами своїх службових обов`язків, відсутні правові підстави для покладення відповідальності за завдану шкоду на Військову частину НОМЕР_1 . Відповідальність за наслідки ДТП має нести безпосередньо ОСОБА_2 як фізична особа. 
Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів розміру завданого саме йому (його майну) матеріального збитку. Позивачем надано Звіт № 082.24 від 24.06.2024 р. про оцінку транспортного засобу Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_4 , однак цей звіт має суттєві недоліки, а саме: в звіті зазначено, що ДТП відбулось 22.03.2023 р., тоді як фактично ДТП сталось 22.09.2023 р. Це свідчить про недостовірність вихідних даних для проведення оцінки, що робить такий звіт недопустимим доказом у справі; оцінка транспортного засобу здійснювалась станом на 13.06.2024 р., тобто через значний проміжок часу після ДТП, без належного коригування з урахуванням ринкових змін, що суперечить Методичним рекомендаціям з оцінки майна; звіт та акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) не містить підпису оцінювача та самого позивача ОСОБА_1 , що робить його юридично нікчемним документом, який не підтверджує достовірність викладених у ньому відомостей.
Таким чином, позивач не довів: своє право власності, або речове право на чуже майно (право володіння) на пошкоджений транспортний засіб, реальний розмірзавданої матеріальної шкоди, достовірність наданого Звіту про оцінку, отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
08.08.2025 представник позивача надав до суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що позивач та його представник з доводами відповідача не погоджується з таких правових підстав. Долучений представником відповідача до матеріалів справи подорожний лист фактично свідчить про те, що автомобіль, яким було спричинено ДТП, юридично та фактично належить відповідачу по справі, тому саме військова частина повинна відшкодовувати завдану шкоду. Також представник позивача зауважив, що відповідач має право регресного позову, тобто в разі винесення рішення судом про стягнення з нього матеріальної шкоди, має право звернутися в суд з відповідною заявою про стягнення даної шкоди з винуватця ДТП – військовослужбовця даної військової частини.
Крім того, представник позивача зазначив, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області по справі № 314/4285/24 встановлено, що на момент ДТП автомобілем керував саме позивач на законних підставах, тому він має право звернутися з відповідною позовною заявою про відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди.
19.11.2025 представник відповідача надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовна заява є необґрунтованою та не підтверджується належними доказами. Єдиним доказом визначення розміру шкоди є звіт № 082.24 про оцінку автомобіля Toyota Hilux реєстраційний номер AJI 439, складений 24.06.2024. Основні посилання позивача на зазначений звіт не можуть бути прийняті як належний доказ у зв`язку із численними суперечностями, порушеннями методики оцінки та відсутністю підтвердження фактичних обставин.
Позивач не надав доказів належності йому на праві власності або іншому речовому праві автомобіля Toyota Hilux VIN НОМЕР_6 . Відповідно з поданими деклараціями, зазначений транспортний засіб ввезено як гуманітарну допомогу, отримувачем якої був благодійний фонд. Таким чином позивач не може вважатися власником чи законним володільцем зазначеного автомобіля.
ДТП відбулася 22.09.2023, однак огляд і складання звіту №082.24 проведено лише 13.06.2024. Така затримка понад 8 місяців виключає можливість достовірного встановлення реального стану автомобіля після ДТП. Протягом цього часу стан автомобіля міг істотно змінитися внаслідок корозії, впливу погодних умов, сторонніх пошкоджень або неналежного зберігання.
Крім того, ДТП відбулася 22.09.2023, проте у звіті № 082.24 зазначена дата ДТП 22.03.2023. Зазначений звіт виконаний на замовлення ОСОБА_1 , який є зацікавленою особою. Це ставить під сумнів об`єктивність документа, оскільки він створений в інтересах позивача, а не на підставі ухвали суду. Є печатка та підпис оцінювача ОСОБА_4 , але у зазначеному звіті відсутні дані про те, що вона є судовим експертмно, а не просто оцінювачем майна. Якщо вона не внесена до Реєстру судових експертів – її висновки не можуть прирівнюватися до судової експертизи.
Пробіг автомобіля не встановлено, у фототаблиці до звіту відсутнє фото одометра або будь-який інший доказ пробігу. Відсутні чіткі фото VIN-коду на кузові, наявне лише розмите зображення. Відсутні фото підкапотного простору, що унеможливлює оцінку стану двигуна та коробки перемикання передач.
У Звіті використано ринкові аналоги з оголошень, опублікованих після дати оцінки (13.06.2024), що суперечить вимогам Методики, яка зобов`язує враховувати лише дані, актуальні на дату оцінки. Не врахована залишкова вартість автомобіля (~7 000 грн). У Звіті не наведено належного обґрунтування визначення залишкової вартості автомобіля, хоча вона має враховуватися як складова розрахунку збитків (ст. 1192 ЦК України). Розбіжності у фототаблиці: особливо звертає на себе увагу відсутність фото одометра, а також розбіжності у відображенні правих дверей: на одних фото двері відсутні (заклеєно плівкою), на інших — вони присутні. Це ставить під сумнів автентичність і повноту фотоматеріалів. Значна частина пошкоджень має експлуатаційний характер (іржа, потертості), а не наслідки ДТП. Ідентифікація автомобіля викликає сумніви через відсутність якісного фото VIN-коду.
У тексті Звіту №082.24 прямо зазначено:«Оцінювач допускає без незалежної перевірки, що всі дані, надані Замовником, повні та правдиві». «Інформація з незалежних джерел вважається правдивою, однак оцінювач не гарантує достовірність». «Оцінювач не несе відповідальності за стан складових чи агрегатів, що неможливо дослідити».
Це означає, що оцінювач покладається виключно на інформацію від замовника, без власної перевірки. Зазначене свідчить, що Звіт №082.24 не є об`єктивним.
У Звіті № 082.24 вказано, що оцінювач не гарантує відсутність прихованих пошкоджень і робить висновки лише за візуальним оглядом.
Висновки Звіту №082.24 неповні, оскільки авто не проходило повноцінного технічного огляду.
У Звіті №082.24 зазначено, що оцінка ґрунтується на «зовнішньому візуальному огляді» та коригувальних коєфіцієнтах.
Проте фактично не проведено індивідуальної експертної перевірки технічного стану двигуна, коробки передач, підвіски тощо.
У таблиці 4.1 Звіту №082.24 враховано лише сліди відновлювального ремонту кузова (-10%). Інші важливі фактори (вік 16+ років, значний фізичний знос, невстановлений пробіг, можливі приховані дефекти) — не враховані.
У тексті Звіту №082.24 згадується «технічний та експлуатаційний стан», проте даних про реальні умови (наприклад, чи авто експлуатувалось у важких умовах, чи мало пошкодження від корозії) у Звіті немає.
Враховуючи зазначене, можна дійти висновку, що зазначені у Звіті №082.24 розрахунки е шаблонними, а не унікальними для конкретного автомобіля. Крім того, це дає підстави стверджувати, що ринкова вартість автомобіля могла бути завищена.
Вибір аналогів некоректний і привів до завищення середньої ціни.
У тексті Звіту №082.24 вказано, що коефіцієнт регіону дорівнює нулю, тобто не враховано жодних особливостей місцевого ринку (Рівне /Запоріжжя).
Зазначене вказує на те, що оцінка проводилась «усереднено», без прив`язки до конкретних ринкових умов.
Розрахунок ринкової вартості виглядає формальним.
Вартість ремонту за калькуляцією >1,16 млн грн. Вартість авто до ДТП = 375 тис. грн. Авто після ДТП оцінили лише у 11,9 тис. грн. Це свідчить, що калькуляція могла бути використана лише для обґрунтування «недоцільності ремонту», а не для реального визначення збитків.
Також під час проведення оцінки оцінювачем здійснено подвійне включення робіт: «заміна» і «ремонтувати». Це взаємовиключні операції — або ремонт, або заміна. Присутність обох вказує про свідоме завищення. «капот зняти/встановити» на першій сторінці ремонтної калькуляції + «капот ремонтувати» на другій сторінці. Калькуляція складена з максимальним набором можливих робіт без зв`язку з реальними пошкодженнями.
Також оцінювач рахує ремонт систем охолодження та кондиціонування. Але у матеріалах експертизи не зазначено, що радіатор чи кондиціонер були пошкоджені.
Фототаблиця підтверджує, що автомобіль пофарбований під камуфляж «мультикам» та має тактичний знак ЗСУ (білий хрест). Це свідчить про використання його у військових цілях, що передбачає підвищене навантаження та ризики. Таким чином, не можна виключати, що пошкодження виникли не лише внаслідок ДТП, а й під час бойових дій.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 314/4719/23 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 02.01.2024. За змістом зазначеної постанови  ОСОБА_1 ставилося в вину те, що 22.09.2023 об 11 годині 10 хвилин на 18 км+450 м автодороги Запоріжжя-Донецьк водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota, д/н НОМЕР_4 , при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності повороту ліворуч, почав поворот в результаті чого автомобіль Nissan Navara, д/н НОМЕР_3 , який здійснював обгін та рухався у попутному напрямку здійснив з ним зіткнення, проте в матеріалах справи були відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 314/4717/23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень 00 копійок. За змістом зазначеної постанови згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 179954, складеним 22.09.2023, 22.09.2023 об 11 годині 10 хвилин на 18+450 км автодороги Запоріжжя-Донецьк водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Navara д/н НОМЕР_3 при виконанні обгону не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення із автомобілем Toyota, д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попутно і повертав ліворуч на вул. Кошевого у м. Вільнянськ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно зі звітом № 082.24 про оцінку автомобіля Toyota Hilux реєстраційний номер AJI 439, складеним 24.06.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Hilux реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП 22.03.2023, в цінах станом на момент огляду 13.06.2024 складає: 375223,20 ГРН. Ринкова вартість автомобіля Toyota Hilux реєстраційний номер НОМЕР_7 в пошкодженому стані після ДТП 22.03.2023 в цінах станом на момент огляду 13.06.2024 складає 11907,00 грн.
Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою автомобіль Toyota Hilux AJI-439 була передана Благодійному фонду «Українська свобода», фактичне місце призначення розвантаження ванжату: м. Рівне, вул. Степана Бандери, буд. 67В, ЄДРПОУ 44231205.
ОСОБА_1 звертався до МТСБУ із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 05.08.2024.
Листом № 3-01б/33672 від 12.08.2024 МТСБУ відмовлено у відшкодуванні шкоди в межах справи МТСБУ 106203, оскільки по відношенню до пошкодженого ТЗ марки TOYOTA з номерним знаком НОМЕР_4 на момент ДТП був відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та такий транспортний засіб не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 ЗК «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортним засобів», тому МТСБУ не мало повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу.
Згідно з копією дорожнього листа № 1446 військової частини НОМЕР_1 водію ОСОБА_5 для руху в районі виконання завдань на підставі наряду № 1446 від 21.09.2023 надано машину Nissan Navara номерний знак НОМЕР_8 . Дорожній лист дійсний до 30.09.2023.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 9 від 20.11.2022 солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) № 271-РС від 16.11.2022 на посаду водія відділення засобів радіозв`язку взводу зв`язку запасного командного пункту роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , з 20.11.2022 зараховано до списків особового складу частини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 113 від 20.04.2024 солдата ОСОБА_2 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_9 (по особовому складу) від 17.04.2024 № 56-РС на посаду солдат резерву НОМЕР_10 запасної роти військової частини НОМЕР_11 вважається таким, що справи і посаду здав та вибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_11 .
У судовому засіданні була допитана оцінювач ОСОБА_6 як спеціаліст для надання додаткових роз`яснень звіту № 082.24 про оцінку автомобіля Toyota Hilux реєстраційний номер AJI 439. ОСОБА_6 пояснила, вона безпосередньо проводила огляд зазначеного автомобіля в м. Рівне. Зазначений автомобіль нерозмитнений, на іноземній реєстрації, ввезений на територію України як гуманітарна допомога.
Оцінка транспортного засобу здійснювалася на дату огляду, який стан автомобіля був до зазначеної дати ОСОБА_6 невідомо.
Пробіг автомобіля встановити не вдалося, оскільки він не заводився.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також ЗСУ).
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.
Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті1187 ЦК України.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.08.2018 у справі № 219/2278/16-ц.
З огляду на зазначене, військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем в даній справі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.
За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб».
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у момент дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 22.09.2023 об 11 год. 10 хв. на 18+450 км автодороги Запоріжжя-Донецьк керував транспортним засобом Toyota номерний знак НОМЕР_4 .
Позивачем до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (арк. С. 58, фінською мовою) та копію декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою щодо транспортного засобу Toyota Hilux номерний знак НОМЕР_4 .
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності у позивача ОСОБА_1  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що позбавляє можливості суд встановити чи позивач правомірно керував транспортним засобом Toyota номерний знак НОМЕР_4  у момент дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 22.09.2023 об 11 год. 10 хв. на 18+450 км автодороги Запоріжжя-Донецьк, та чи належить йому право на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП.
Крім того, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 395/1360/15-ц).
Дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 сталася 22.09.2023.
До матеріалів справи на підтвердження розміру збитків, завданих у результаті ДТП, долучено звіт № 082.24 про оцінку автомобіля Toyota Hiluх реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно з яким огляд об`єкту оцінки проводився 13.06.2024, тобто після спливу з моменту ДТП майже 9 місяців, у м. Рівному. Проте місцем ДТП є ділянка автодороги Запоріжжя-Донецьк 18+450 км, що вказує на те, що автомобіль було транспортовано на значну відстань, відомостей про те, в яких умовах він транспортувався, матеріали справи не містять.
Суд погоджується з твердженням відповідача щодо того, що такий значний проміжок часу виключає можливість достовірного встановлення реального стану автомобіля після ДТП. За цей час автомобіль міг зазнати істотних змін, спричинених умовами зберігання, не виключені сторонні пошкодження.
Зокрема, судом встановлено, що зазначений автомобіль залучався до виконання бойових завдань. Матеріали справи не містять відомостей щодо стану автомобіля Toyota Hiluх реєстраційний номер AJI 439 до моменту ДТП.
Крім того, представником позивача не заявлялося клопотання про витребування матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , задля огляду в судовому засіданні з метою встановлення об`єму ушкоджень, отриманих автомобілем Toyota Hiluх реєстраційний номер НОМЕР_4  у момент дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 22.09.2023 об 11 год. 10 хв. на 18+450 км автодороги Запоріжжя-Донецьк.
У судовому засіданні були досліджені фото автомобіля Toyota Hilux реєстраційний номер НОМЕР_4 , з яких встановлена наявність пошкоджень автомобіля, проте встановити які саме пошкодження були отримані в результаті ДТП, а які в результаті його експлуатації неможливо.
Будь-яких інших доказів на підтвердження об`єму завданих зазначеному автомобілю ушкоджень позивачем суду не надано.
Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80,141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено 08.06.2026.
Суддя       Наталія Юріївна Мануйлова

08.06.2026