Справа № 639/8648/21
Провадження № 2/638/748/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року     м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю., 
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_4 , в якому з урахуванням уточнень просила: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 транспортні засоби, а саме: Toyota Fj Cruiser, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 17 липня 2010 року, об`єм, потужність двигуна – 3956 куб.см.; Peugeot Expert, рік випуску – 2004, дата державної реєстрації – 15 жовтня 2008 року, об`єм, потужність двигуна – 1997 куб.см.; Nissan Note, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 18 лютого 2009 року, об`єм, потужність двигуна – 1598 куб.см.; Subaru Impreza, рік випуску – 2004, дата державної реєстрації – 17 березня 2004 року, об`єм, потужність двигуна – 1994 куб.см.; ВАЗ 21099, рік випуску – 2000, дата державної реєстрації – 13 червня 2000 року, об`єм, потужність двигуна – 1499 куб.см.; ВАЗ 211240, рік випуску – 2007, дата державної реєстрації – 07 червня 2007 року, об`єм, потужність двигуна – 1596 куб.см.; Mitsubishi Outlander, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 01 лютого 2008 року, об`єм, потужність двигуна – 2360 куб.см.; Mazda 626, рік випуску – 1990, дата державної реєстрації – 03 грудня 1996 року, об`єм, потужність двигуна – 2184 куб.см.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість частки транспортних засобів в розмірі 1045601,50 грн. 
В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те що, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 червня 2019 року по справі №638/3852/17 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у період часу з вересня 1995 року по березень 2010 рік. Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №6350 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області вих. №31/20/50-629 від 26.10.2021, наданій на адвокатський запит, у період часу з 1995 року по 2010 рік ОСОБА_4 належали наступні транспортні засоби: Toyota Fj Cruiser, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 17 липня 2010 року, об`єм, потужність двигуна – 3956 куб.см.; Peugeot Expert, рік випуску – 2004, дата державної реєстрації – 15 жовтня 2008 року, об`єм, потужність двигуна – 1997 куб.см.; Nissan Note, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 18 лютого 2009 року, об`єм, потужність двигуна – 1598 куб.см.; Subaru Impreza, рік випуску – 2004, дата державної реєстрації – 17 березня 2004 року, об`єм, потужність двигуна – 1994 куб.см.; ВАЗ 21099, рік випуску – 2000, дата державної реєстрації – 13 червня 2000 року, об`єм, потужність двигуна – 1499 куб.см.; ВАЗ 211240, рік випуску – 2007, дата державної реєстрації – 07 червня 2007 року, об`єм, потужність двигуна – 1596 куб.см.; Mitsubishi Outlander, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 01 лютого 2008 року, об`єм, потужність двигуна – 2360 куб.см.; Mazda 626, рік випуску – 1990, дата державної реєстрації – 03 грудня 1996 року, об`єм, потужність двигуна – 2184 куб.см. Позивач на підставі наданої інформації звернулась до суб`єкта оціночної діяльності повторно з метою здійснення оцінки спірного майна. За результатами проведення оцінки спірного майна було виготовлено звіти про оцінку майна за кожним автомобілем окремо. На підставі вказаних звітів вартість майна визначена наступним чином Toyota Fj Cruiser, рік випуску – 2008 - 914000 грн.; Peugeot Expert, рік випуску – 2004 - 135272 грн.; Nissan Note, рік випуску – 2008 - 237640 грн.; Subaru Impreza, рік випуску – 2004 - 201051 грн.; ВАЗ 21099, рік випуску – 2000 - 76776 грн.; ВАЗ 211240, рік випуску – 2007 109680 грн.; Mitsubishi Outlander, рік випуску – 2008 - 347320 грн.; Mazda 626, рік випуску – 1990 - 69464 грн. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду Харківської області від 13 липня 2022 року вказану цивільну справу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.12.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задоволено.
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя транспортні засоби, а саме: Toyota Fj Cruiser, рік випуску 2008, дата державної реєстрації 17 липня 2010 року, об`єм, потужність двигуна 3956 куб.см.; Peugeot Expert, рік випуску 2004, дата державної реєстрації 15 жовтня 2008 року, об`єм, потужність двигуна 1997 куб.см.; Nissan Note, рік випуску 2008, дата державної реєстрації 18 лютого 2009 року, об`єм, потужність двигуна 1598 куб.см.; Subaru Impreza, рік випуску 2004, дата державної реєстрації 17 березня 2004 року, об`єм, потужність двигуна 1994 куб.см.; ВАЗ 21099, рік випуску 2000, дата державної реєстрації 13 червня 2000 року, об`єм, потужність двигуна 1499 куб.см.; ВАЗ 211240, рік випуску 2007, дата державної реєстрації 07 червня 2007 року, об`єм, потужність двигуна 1596 куб.см.; Mitsubishi Outlander, рік випуску 2008, дата державної реєстрації 01 лютого 2008 року, об`єм, потужність двигуна 2360 куб.см.; Mazda 626, рік випуску 1990, дата державної реєстрації 03 грудня 1996 року, об`єм, потужність двигуна 2184 куб.см. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість частки транспортних засобів в розмірі 1 045 601, 50 грн. 
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2024 року вказане вище заочне рішення було скасоване та праву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 
03.07.2024 представником відповідача по справі подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у позові у повному обсязі.
В обґрунтування заперечень відповідач посилається на пропуск позивачем строків позовної давності та зазначає, що позивач вимагає поділу майна, частина з якого набута поза межами строку спільного проживання, а відчуження частини спірного майна відбулося за її обізнаності та згоди. Позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що їй не було відомо про продаж зазначених транспортних засобів відповідачем. Позовна заява взагалі не містить жодних відомостей стосовно цього. На думку представника відповідача вимоги позову щодо поділу вартості автомобілів Peugeot Expert та Nissan Note пред`явлені зі спливом загальної трирічної позовної давності.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.07.2024 в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.11. 2024 в задоволенні клопотання представника позивача адвоката Третьякової Н.Ю. про витребування доказів відмовлено.
22.10.2024 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки транспортних засобів, що є спільною сумісною власністю подружжя в розмірі 1045601,50 грн. В обгрунтування зміни позовних вимог послалась на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 01 грудня 2025 підготовче судове засідання по даній справі було закрито.
В судовому засіданні позивачка та її представник просили суд задовольнити позов у повному обсязі 
Перставник відповідача в судовому засіданні просив у задовленні позовних вимог відмовти у повному обсязі.
Суд заслухавши пояснення стрін у справі, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про таке . 
Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2019 року по справі №638/3852/17 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у період часу з вересня 1995 року по березень 2010 рік.
Відповідно до копії листа Територіального сервісного центру від 29.04.2023 № 31/50/20-226 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області в період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2010 року на громадянина ОСОБА_4 наступні транспортні засоби: Toyota fj cruiser, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 17.07.2010, об`єм, потужність двигуна - 3956 куб.см.; Peugeot expert, рік випуску – 2004, дата державної реєстрації – 15.10.2010, об`єм, потужність двигуна - 1997 куб.см.; Nissan note, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 18.02.2009, об`єм, потужність двигуна - 1598 куб.см.; Subaru impreza, рік випуску – 2004, дата державної реєстрації – 17.03.2004, об`єм, потужність двигуна - 1994 куб.см.; ВАЗ 21099, рік випуску – 2000, дата державної реєстрації – 13.06.2000, об`єм, потужність двигуна - 1499 куб.см.; ВАЗ 211240 рік випуску – 2007, дата державної реєстрації – 17.06.2007, об`єм, потужність двигуна - 1596 куб.см.; Mitsubishi outlander, рік випуску – 2008, дата державної реєстрації – 01.02.2008, об`єм, потужність двигуна - 2360 куб.см.; Mazda 626 рік випуску – 1990, дата державної реєстрації – 03.12.1996, об`єм, потужність двигуна - 2184 куб.см.
Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 372 ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.
Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
До матеріалів справи долучено довідку головного сервісного центру МВС від 12.08.2024 року №31/32, відповідно до якої судом встановлено дату набуття права на спірні автомобілів, а саме: Mazda 626 - 1996 рік, ВАЗ 21099 - 2000 рік, Subaru Impreza - 2004 рік, ВАЗ 211240 2007 рік, Mitsubishi Outlander - 2008 рік, Peugeot Expert - 2008, Nissan Note - 2009 рік, Toyota Fj Cruiser - 2010рік., та дату їх відчуження (а.с.35, 36 т.2).
Суд зазначає, що Subaru Impreza придбано відповідачем 17.03.2004 та відчужено 06.04.2007, ВАЗ 211240 придбано 07.06.2007 та відчужено 19.02.2008, Mazda 626 придбано відповідачем 03.12.1999 та відчужено 13.04.2000 та ВАЗ 21099 придбано відповідачем 13.06.2000 та відчужено 09.12.2009 . З матеріалів справи убачається, що упродовж зазначеного періоду в якому придбавались та відчужувались зазначені автомобілі позивачка спільно проживала із відповідачем і повинна була обізнаною про факт придбання та відчуження цих транспортних засобів. Доказів відчуження вказаних автомобілів поза волею позивачки суду не надано. 
Щодо автомобілю Toyota Fj Cruiser, суд зазначає, що вказаний транспортний засіб відповідач набув у власність 17.07.2010 , тобто після припинення фактичних шлюбних стосунків між сторонами, встановлених рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2019 року по справі №638/3852/17, тобто після березня 2010 року. Отже автомобіль Toyota Fj Cruiser не є спільною сумісною власністю подружжя. Вказаний автомобіль було відчужено 23.03.2013, також поза межами спільного проживання. 
Щодо доводів позивача по справі, що відповідач вказаний автомобіль купив в тому числі за її матеріальних вкладень, суд зазначає наступне.
На підтвердження вказаних обставин позивач надала договір купівлі-продажу квартири від 02.07.1999, відповідно до якого вона продала квартиру за 5400 грн., свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_5 як фізичної особи-підприємця та копію декларацій про доходи, одержаних за 2002 та 2003 рік. Суд вважає, що вказані документи не доводять ту обставину, що автомобіль Toyota Fj Cruiser є спільною сумісною власністю подружжя.
Щодо вимог позивача про стягнення на користь позивача грошової компенсації за автомобілі Peugeot Expert, Nissan Note та Mitsubishi Outlander. Так, з матеріалів справи убачається, що Peugeot Expert був придбаний відповідачем 15.10.2008 та продано 25.02.2017, ОСОБА_6 придбаний відповідачем 18.02.2009 та продано 14.02.2017 та Mitsubishi Outlander придбаний відповідачем 01.02.2008 та продано 22.08.2012. Таким чином, вказані автомобілі були придбані в період проживання позивача та відповідача однією сім`єю та відчужені відповідачем після припинення шлюбних відносин.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вказані автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач самостійно здійснив відчуження вказаних автомобілів, тому позивачка має право на одержання компенсації їх вартості.
Представник відповідача зазначає про пропуск строків позовної давності позивачем. 
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
До вимоги про поділ майна, пред`явленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України).
Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Насамперед для визначення моменту виникнення права на позов важливими є об`єктивні обставини - сам факт порушення права, а із встановленням моменту порушення права позивача підлягають встановленню суб`єктивні обставини - момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення.
Отже, початком перебігу позовної давності у справах щодо поділу майна є день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. При цьому неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу (припинення фактичних шлюбних відносин), за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року.
З матеріалів справи убачається, що у березні 2017 року відповідач ініціював судовий спір із позивачкою щодо встановлення факту спільного із нею проживання та поділу спільного майна: житлової квартири. Обставини цього спору розглянуті у справі № 638/3852/17. Остаточне рішення по даній справі прийняте Верховним Судом лише 09.06.2021 року. Позивачка подала вказаний позов 17.12.2021 року після остаточного визначення періоду проживання однією сім`єю та визначення права спільної сумісної власності на нерухоме майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов подано позивачем в межах трирічного строку звернення до суду, передбаченого законодавством.
Судовим розглядом було встановлено, що зазначені вище автомобілі були відчужені відповідачем після припинення шлюбних відносин.
Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування позовної давністі за вимогою про отримання компенсації 1/2 вартості проданого у 2017 році автомобіля Nissan Note, за вимогою про отримання компенсації 1/2 вартості проданого у 2017 році автомобіля Peugeot Expert, за вимогою про отримання компенсації вартості проданого у 2012 році Mitsubishi Outlander.
Згідно наданих звітів про оцінку транспортних засобів, вартість кожного автомобіля складає: Peugeot Expert, рік випуску – 2004 - 135272 грн.; Nissan Note, рік випуску – 2008 - 237640 грн.; Mitsubishi Outlander, рік випуску – 2008 - 347320 грн.
При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо визнання звітів неналежними доказами, оскільки відповідачем не спростовані жодним чином суми визначені оцінювачем щодо ринкової вартості автомобілів. 
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 360116 грн, тобто сума компенсації 1/2 вартості продажу, зазначених автомобілів.
Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частини 1/2 частини автомобілів, що становить суму в розмірі 360116 грн.
Розподіл судових витрат здійснено на підставі ст.141 ЦПК України.
Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 368, 372, 364 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість частки транспортних засобів в розмірі 360116 (триста шістдесят тисяч сто шістнадцять) грн. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3602 (три тисячі шістсот дві) грн. 44 коп.
В іншій частині вимог позовної заяви відмовити.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя       Л.М. Рибальченко