Справа № 562/914/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2026 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., секретаря судових засідань Камінник В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору№ 187354 від 11.06.2025 на суму 15 883,85 грн., яка складається з: 10 607,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 874,86грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн. - заборгованість по комісії, понесених судових витрат у вигляді судового збору 2 662,40 коп., витрат на правничу допомогу 7 000 грн.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 11.06.2025 між ТОВ ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 187354 на суму 13 514 грн. у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. 
На виконання умов кредитного договору, 11.06.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 4149-49XX-XXXX-3903 відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі.
За умовами кредитного договору передбачено проведення взаємозаліку, відповідно до якого надані кредитні кошти були спрямовані не лише на їх безпосереднє перерахування позичальнику на картковий рахунок, а й на зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом погашення заборгованості позичальника за раніше укладеними кредитними договорами з кредитодавцем.
Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі.
10.10.2025 первісний кредитор та позивач уклали договір факторингу № 10102025 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до реєстру прав вимог № 3 від 03.12.2025 до договору факторингу 1 та акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 3 від 03.12.2025 до договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 20.02.2026, за кредитним договором, становить – 17 383,85 грн., яка складається з: 10 607, 99 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 874, 86 грн. - заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 401,00 грн. - заборгованість по комісії; 1 500 00 грн. заборгованість за пенею.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
10.04.2026 року відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що з позовними вимогами згідний частково, визнає позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, частково визнає судові витрати та витрати на правничу допомогу, вважає недоцільним стягнення комісії.
15.04.2026 року надав суду відповідь на відзив в якому зазначив, що при укладенні кредитного договору №187354 від 11.06.2025 року позичальник повністю усвідомлював та прийняв на себе всі зобов`язання передбачені кредитним договором, враховуючи комісію. Розмір комісії за надання кредиту не можу бути змінено.
Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштове повідомлення.
Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
11.06.2025 між ТОВ ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №187354 у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 13 514 грн. строком на 98 днів.
Кредит надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 13514.00 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 10000.36 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті у розмірі 3513.64 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Згідно довідки виданої ТОВ ФК »Кредіплюс» №2057/16-01 від 16.01.2026 на рахунок ОСОБА_1 було зарахування коштів на суму 10000.36 грн. від 11.06.2025 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №187354 від 23.09.2025 заборгованість становить 17 383,85 грн., яка складається з: 10 607, 99 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 874, 86 грн. - заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 401, 00 грн. - заборгованість по комісії; 1 500 00 грн. заборгованість за пенею.
10.10.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №10102025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає ТОВ «Юніт Капітал» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників №3 від 03.12.2025 підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Згідно вказаного Договору факторингу ТОВ «Юніт Капітал» здійснило оплату ціни договору, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією від 09.12.2025 № 745.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 10.10.2025 до Договору факторингу №10102025, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 17 383,85 грн., яка складається з: 10 607, 99 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 874, 86 грн. - заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 401,00 грн. - заборгованість по комісії; 1 500 00 грн. заборгованість за пенею.
Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» не заявляє вимог щодо стягнення пені у сумі 1 500 гривень, тому загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 15 883,85 грн.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд дійшов до висновку, що між первісним кредитором ТОВ ФК «Кредіплюс», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 11.06.2025 кредитного договору №187354,  ОСОБА_1 будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами.
У постанові №908/2702/21 від 12.01.2023 Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., на думку суду, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Так, розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні, зважаючи на те, що справа є незначної складності, участі в судових засіданнях представник позивача не брав. 
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Відтак, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути їх з відповідача на користь позивача в розмірі 3 000 грн., що на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 549 - 552, 612, 625, 1054 - 1056-1 ЦК України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість по кредитному договору №187354 від 11.06.2025 на загальну суму 15 883 (п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 85 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредитом 10 607 (десять тисяч шістсот сім) грн. 99 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 4 874 (чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. 86 коп., заборгованість за комісією 401 (чотириста одна) грн. 00 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., а всього на загальну суму 21 546 (двадцять одна тисяча п`ятсот сорок шість) грн. 25 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, м. Київ, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 43541163.
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .

Суддя: Ю.А. Ковалик