Номер провадження: 22-ц/813/3599/26 
Справа № 523/7803/25
Головуючий у першій інстанції Боков О. М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника Муравської Лілії Олегівни
на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2025 року, ухвалене Пересипським районним судом м. Одеси, у складі: судді Бокова О.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який з урахуванням залишення без розгляду ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2025 року частини позовних вимог, мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
19 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2812. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язався сплачувати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі 10000 грн щомісячно, не пізніше 25 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування суми аліментів на відкритий картковий рахунок на ім`я позивача, а також зобов`язався брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо).
Позивач зазначає, що в порушення умов договору, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання, оскільки з 19 грудня 2022 року по 18 квітня 2025 року щомісяця сплачував довільну суму в розмірі 3000 грн, а тому станом на 28 квітня 2025 року заборгованість по оплаті аліментів становить 203000 грн. 
Також зазначила, що відповідач взагалі не виконує умови договору щодо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), а тому заборгованість за додатковими витратами за період з 01 жовтня 2022 року по 28 квітня 2025 року складає 57574 грн. На письмові вимоги позивача, щодо сплати заборгованості, відповідач жодним чином не реагує.
Також зазначила, що постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо вчинення виконавчого напису на договорі про сплату аліментів на дитину, а тому вона позбавлена можливості вирішити питання про стягнення вказаної заборгованості в позасудовому порядку, у зв`язку із чим із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ст. 194, 196 СК України, ст. 628, 629 ЦК України просила стягнути з відповідача на свою користь:
- заборгованість по оплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , яка виникла за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року, на суму 203000 грн;
- неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року у розмірі 203000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Муравської Л.О. надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла через зміни у його матеріальному стану, оскільки він є моряком, а з початком широкомасштабної війни росії проти України, останній позбавлений можливості виїжджати за кордон та надалі працювати моряком на іноземних судах, отримувати високу заробітну плату, допоки на період воєнного стану діє обмеження для чоловіків – громадян України, віком від 18 до 60 років виїжджати за межі України.
Також зазначає, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, оскільки щомісячно сплачує по 3000 грн, так як не спроможний в силу своїх фінансових можливостей сплачувати розмір аліментів в повному обсязі згідно договору, що свідчить про відсутність вини в неповній сплаті аліментів, а тому вважає, що підстави для стягнення неустойки (пені) – відсутні. 
Крім того, вважає, що долучені позивачем докази на підтвердження понесених нею додаткових витрат на утримання дитини в сумі 57574 грн, є неналежними та недостатніми, оскільки більша їх частина не містить інформації щодо предмета доказування, а скріни з екрану телефону, щодо оплати не є платіжними документами, не містять інформації щодо відправника коштів, призначення платежу, а також отримувача коштів, а тому вони не є доказами у розумінні Глави 5 Розділу 1 ЦПК України.
Разом з тим, зазначає, що відповідач із позовними вимогами в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 203000 грн погоджується, в іншій частині позовні вимоги не визнає.
Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість по сплаті аліментів за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року в розмірі 203000 (двісті три тисячі) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року в розмірі 190000 (сто дев`яносто тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2344 (дві тисячі триста сорок чотири) гривні 88 копійок. 
В іншій частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника Муравської Лілії Олегівни просить рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 18.11.2025 змінити в частині задоволених позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2022 по 18.04.2025 в розмірі 190000 грн, зменшивши їх до 95000 грн.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при вирішенні справи встановив розмір неустойки 190000 грн, який є непомірним фінансовим навантаженням для відповідача. 
Суд першої інстанції неповною мірою оцінив докази у сукупності, які є підставою для більш значного зниження розміру неустойки, аніж 190000 грн. 
Посилається на висновки, викладені в постановах ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.
Відповідач визнає заборгованість, проте така утворилася не внаслідок умисних дій, а в силу об`єктивних причин, незалежних від волі відповідача. З цього приводу скаржник повідомляє, що у зв`язку із початком повномасштабної війни росії проти України він не має можливості виїжджати за кордон і працювати моряком на іноземних суднах та отримувати високу заробітну плату. Крім того, часткове невиконання умов Договору про сплату аліментів від 19.12.2020 має прямий причинно-наслідковий зв`язок між настанням вищевказаної обставини та як наслідок неможливістю відповідачем сплачувати у повному обсязі аліменти.
При цьому, зазначає, що не ухиляється від сплати аліментів, сплачує щомісячно 3000 грн в міру своєї фінансової спроможності.
Звертає увагу на те, що пеня повинна виконувати «стимулюючу роль» для своєчасного виконання зобов`язання, проте враховуючи наявність у відповідача вже існуючого обов`язку зі сплати щомісячно аліментів у розмірі 10000 грн, погашати існуючу заборгованість по аліментам, новий обов`язок погасити пеню в розмірі 190000 грн, як визначив суд першої інстанції, є значним для нього, створить для платника аліментів непомірний фінансовий тягар, що призведе до виникнення нової заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, зазначаючи, що ОСОБА_1 просила суд стягнути зі скаржника пеню в розмірі 203000 грн, що не перевищує розмір заборгованості за аліментами, яку відповідач визнав.
Факт визнання існуючої заборгованості, на думку позивача, підтверджує вину платника аліментів.
Позивач звертає увагу на те, що питання про зменшення розміру пені з підстав погіршення матеріального та сімейного стану ОСОБА_2 в суді першої інстанції не порушував при розгляді даної справи, а вимога про зменшення пені до 95000 грн нічим не доведена.
Також зауважує, що позивач є працездатною особою та не позбавлений можливості отримання доходів з інших джерел, а також, що з 04.10.2022 діє постанова КМУ № 992 від 02.09.2022, якою вирішено питання перетину Державного кордону України для осіб, які працюють за контрактом на судах іноземних судновласників в умовах воєнного стану.
Посилання скаржника на практику ВП ВС вважає помилковим, оскільки обставини в зазначених справах та висновки за результатами їх розгляду не є релевантними даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги, представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Бикова О.В. апеляційну скаргу не визнала.
Позивач та відповідач, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки їх представники повістку отримали 16.03.2025 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідками (а.с. 221, 221зв.), а також позивачка сама є користувачем Електронного суду та отримала судову повістку в електронному кабінеті 16.03.2025 (а.с. 220 зв.).
Їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Статтею 189 СК внормовано право батьків укладення договору між батьками про сплату аліментів на дитину.
Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.
Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Крім того, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.
Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Правовідносини сторін по даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України до відповідальності за порушення строків сплати щомісячних аліментних платежів ст. 196 СК України в частині стягнення пені, а також нормами СК України та положень ЦК України щодо обов`язковості договору та зобов`язальних відносин.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та ніким по справі не оспорюється, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 , виданим 27 липня 2016 року Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження 1021, складений 27 липня 2016 року вказаним відділом ДРАЦС (а.с. 12).
19 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П., зареєстрований в реєстрі за № 2812. Договір є чинним.
Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі 10000 грн щомісячно шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 , а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо) (п. 2) (а.с. 13).
Даний договір набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (п. 9 Договору).
Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. від 21.06.2022 № 07/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – у вчиненні виконавчого напису на договорі про сплату аліментів на дитину, посвідченого ПН ОМНО Поліщук Г.П., 19.12.2020, реєстр № 2812 (а.с. 14).
Відповідно до наданого позивачкою розрахунку, за період з жовтня 2022 року по березень 2025 року включно у відповідача перед нею наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 203000 грн, з огляду на належну до сплати щомісячну суму аліментів 10000 грн, погоджений сторонами у нотаріально посвідченому договорі, та фактично сплачуваним розміром – щомісячно по 3000 грн (а.с. 7).
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки заборгованість по аліментам, суд виходив із визнання відповідачем наявної суми заборгованості по аліментам у розмірі 203000 грн та того, що договір, укладений між позивачем та відповідачем про сплату аліментів, є чинним та не розривався, будь-яких змін чи доповнень до договору, шляхом укладення додаткових угод до нього сторонами не вносились, а тому підстав для його не виконання у відповідача не має.
Щодо стягнення неустойки (пені) через несплату аліментів у розмірі 203000 грн, то суд вважав, що наявні передбачені вимогами частини першої статті 196 СК України підстави для відповідальності відповідача за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. 
Чинним законодавством передбачена презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного. Якщо відповідач не спростує належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, то це є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №208/7353/16. 
В той же час частиною другою статті 196 СК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення.
При вирішенні питання про стягнення пені (статті 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати.
Додатково, тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів.
Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити свій матеріальний та/або сімейний стан як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів.
Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.
Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 932/541/23 від 18 квітня 2025 року
Суд врахував, що у відповідача за його єдиним і основним місцем роботи закінчився його трудовий контракт взимку 2021 року за яким він отримував заробітну плату. У зв`язку із початком збройної агресії російської федерації проти України та із введенням Указом Президента України № 64/2022 на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідач не мав можливості укладати контракти та працювати за основним місцем роботи. Відповідачем у відзиві на позовну заяву було долучено довідку про доходи до 2022 року та після 2022 року і до дати подання позову, за якими вбачається суттєва різниця в бік погіршення матеріального становища. Також суд врахував, що відповідач визнав позовні вимоги в частині заборгованості по сплаті аліментів, часткову постійну сплату аліментів в період з жовтня 2022- квітень 2025 років. Відповідач доньку любить та бажає займатися її вихованням, що прослідковується із наданих скріншотів телефона відповідача за надісланими повідомленнями між позивачем та відповідачем в месенджері «Viber». 
Беручи до уваги вищезгадані обставин, суд вважав за можливе зменшити розмір пені до 190000 гривень.
Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Так, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу несвоєчасності сплати відповідачем аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, що має наслідком стягнення з нього неустойки (пені), оскільки така заборгованість виникла з вини відповідача як особи, зобов`язаної утримувати свою дитину.
Відсутність своєї вини у несплаті аліментів відповідачем в доводах апеляційної скарги не спростована, а його посилання на втрату роботи та початок війни, що позбавило його можливості працювати за фахом – моряком, спростовано доводами відзиву позивачки на апеляційну скаргу, згідно яких з 04.10.2022 діє постанова КМУ № 992 від 02.09.2022, якою вирішено питання перетину Державного кордону України для осіб, які працюють за контрактом на судах іноземних судновласників в умовах воєнного стану. Крім того, заявник не позбавлений можливості отримати дохід з інших джерел, оскільки є працездатною особою.
Отже, такі твердження заявника не є тією причиною у розумінні закону, який би звільняв відповідача від відповідальності за порушення строків сплати аліментів, що є його щоденним та постійним обов`язком щодо своєї неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні справи встановив розмір неустойки 190000 грн, який є непомірним фінансовим навантаженням для відповідача, та неправильну оцінку доказів у сукупності, які є підставою для більш значного зниження розміру неустойки, аніж 190000 грн, не спростовує вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів.
Щодо посилань на неврахуванням судом висновків, викладених в постановах ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зокрема, що право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (див.: пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), пункт 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Натомість, відповідач не довів належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 77, 78 ЦПК України відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Колегія суддів вважає належним наступний розрахунок пені по аліментам:
Жовтень 2022 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 900 днів (01.11.2022-18.04.2025) 
Пеня: 1%*900*7 000,00=63 000,00 грн.
Листопад 2022 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 870 днів (01.12.2022-18.04.2025) 
Пеня: 1%*870*7 000,00=60 900,00 грн.
Грудень 2022 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 839 днів (01.01.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*839*7 000,00=58 730,00 грн.
Січень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 808 днів (01.02.2023-18.04.2025) 
Пеня: 1%*808*7 000,00=56 560,00 грн.
Лютий 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 780 днів (01.03.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*780*7 000,00=54 600,00 грн.
Березень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 749 днів (01.04.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*749*7 000,00=52 430,00 грн.
Квітень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 719 днів (01.05.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*719*7 000,00=50 330,00 грн.
Травень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 688 днів (01.06.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*688*7 000,00=48 160,00 грн.
Червень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 658 днів (01.07.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*658*7 000,00=46 060,00 грн.
Липень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 627 днів (01.08.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*627*7 000,00=43 890,00 грн.
Серпень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 596 днів (01.09.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*596*7 000,00=41 720,00 грн.
Вересень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 566 днів (01.10.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*566*7 000,00=39 620,00 грн.
Жовтень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 535 днів (01.11.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*535*7 000,00=37 450,00 грн.
Листопад 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 505 днів (01.12.2023-18.04.2025)
Пеня: 1%*505*7 000,00=35 350,00 грн.
Грудень 2023 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 474 дні (01.01.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*474*7 000,00=33 180,00 грн.
Січень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 443 дні (01.02.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*443*7 000,00=31 010,00 грн.
Лютий 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 414 днів (01.03.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*414*7 000,00=28 980,00 грн.
Березень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 383 дні (01.04.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*383*7 000,00=26 810,00 грн.
Квітень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 353 дні (01.05.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*353*7 000,00=24 710,00 грн.
Травень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 322 дні (01.06.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*322*7 000,00=22 540,00 грн.
Червень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 292 дні (01.07.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*292*7 000,00=20 440,00 грн.
Липень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 261 день (01.08.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*261*7 000,00=18 270,00 грн.
Серпень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 230 днів (01.09.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*230*7 000,00=16 100,00 грн.
Вересень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 200 днів (01.10.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*200*7 000,00=14 000,00 грн.
Жовтень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 169 днів (01.11.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*169*7 000,00=11 830,00 грн.
Листопад 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 139 днів (01.12.2024-18.04.2025)
Пеня: 1%*139*7 000,00=9 730,00 грн.
Грудень 2024 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 108 днів (01.01.2025-18.04.2025)
Пеня: 1%*108*7 000,00=7 560,00 грн.
Січень 2025 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 77 днів (01.02.2025-18.04.2025)
Пеня: 1%*77*7 000,00=5 390,00 грн.
Лютий 2025 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 49 днів (01.03.2025-18.04.2025)
Пеня: 1%*49*7 000,00=3 430,00 грн.
Березень 2025 року.
Несплачені аліменти: 7 000,00 грн.
Кількість днів прострочення: 18 днів (01.04.2025-18.04.2025)
Пеня: 1%*18*7 000,00=1 260,00 грн.
Квітень 2025 року.
Несплачені аліменти: 4 200,00 грн.
Кількість днів прострочення: 0 днів.
Пеня: 1%*0*4 200,00=0,00 грн.
Отже, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів:
63 000,00 + 60 900,00 + 58 730,00 + 56 560,00 + 54 600,00 + 52 430,00 + 50 330,00 + 48 160,00 + 46 060,00 + 43 890,00 + 41 720,00+ 39 620,00 + 37 450,00 + 35 350,00 + 33 180,00 + 31 010,00 + 28 980,00 + 26 810,00 + 24 710,00 + 22 540,00 + 20 440,00 +18 270,00+ 16 100,00 + 14 000,00 + 11 830,00 + 9 730,00 + 7 560,00 + 5 390,00 + 3 430,00 + 1 260,00 + 0,00 =964 040,00 грн
Вказаний розмір пені має бути обмежений розміром заборгованості по аліментам (203000 грн) та був зменшений судом до 190000 грн.
Не звільняє відповідача від покладеного на нього обов`язку сплачувати неустойку у разі порушення строку сплати аліментів і часткове виконання ним умов Договору про сплату аліментів від 19.12.2020.
Трактування заявником пені як «стимулюючої ролі» для своєчасного виконання зобов`язання, є тлумаченням вимог закону на свою користь на шкоду інтересам дитини, яка своєчасно не отримує належне їй за законом.
Оскільки відповідачем розмір аліментів не оспорений, не переглянутий, договір про сплату аліментів є діючим, тому відсутні підстави для звільнення відповідача від покладеного на нього судом обов`язку нести встановлену законом відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань.
В цілому, не ґрунтується на вимогах закону твердження відповідача, що позивачка своїм позовом намагається поставити його в скрутне матеріальне становище, оскільки позивачка у разі порушення або невизнання її охоронюваних законом прав та інтересів має право звернутися до суду, чим вона і скористалася, і таке її право підлягає судовому захисту, що ніяк не узгоджується із можливістю вплинути на матеріальне становище платника аліментів.
Суд першої інстанції самостійно здійснив розрахунок пені за несплату аліментів на утримання дітей з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%) та сам розмір пені відповідачем не оспорюється.
Дослідивши наведений розрахунок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів є вірним.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості зі сплати аліментів та пені за несвоєчасну виплату аліментів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно дост. 375 ЦПК Україниапеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника Муравської Лілії Олегівни залишити без задоволення.
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 13 травня 2026 року 

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов